КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ

Справа № 947/307/26
Провадження № 2/947/1223/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2026 року 

Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого – судді Калініченко Л.В.
при секретарі – Матвієвої А.В.,
за участі:
- представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Скиба Євгена Анатолійовича,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 
до Дачно-садового товариства «МАЯК-2»
про визнання права власності,
ВСТАНОВИВ:
02.01.2026 року до Київського районного суду міста Одеси через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення та визнання права власності, в якій позивачка просить суд: 
- визнати незаконним та скасувати рішення головного спеціаліста відділу дозвільно-декларативних процедур Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Михайлюк Олени Валеріївни від 31 грудня 2024 року про повернення на доопрацювання декларації про готовність до експлуатації об`єкта з незначними наслідками (СС1) від 20 грудня 2024 року, поданої ОСОБА_1 ;
- визнати незаконним та скасувати рішення головного спеціаліста відділу дозвільно-декларативних процедур Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Михайлюк Олени Валеріївни від 05 червня 2025 року про відхилення заяви про внесення до Реєстру будівельної діяльності інформації, зазначеної у повідомленні про зміну даних у зареєстрованій в установленому порядку декларації про початок виконання будівельних робіт, а саме про внесення інформації про зміну замовника будівництва, поданої ОСОБА_1 28.05.2025 року;
- визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 474,1 кв.м., житловою площею 193,4 кв.м., допоміжною площею 280,7 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовна заява подана від імені позивачки ОСОБА_1 , представником – адвокатом Скиба Євгеном Анатолійовичем.
В обґрунтування заявлених позовних вимог, представник позивачки посилається на те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є членом садового товариства «Маяк-2» (код ЄДРПОУ 25815944), якій, як члену садового товариства було виділено в користування земельну ділянку, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 . 
05.06.2009 ОСОБА_2 отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 124471. 
Державний акт на право власності на земельну ділянку виданий Управлінням Держкомзему у місті Одеса, а земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 5110136900:45:008:0026. 
11.10.2011 року ОСОБА_2 отримала Декларацію про початок виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 , яка була зареєстрована Інспекцією ДАБК в Одеській області 12.10.2011 під № ОД 08111056360. 
На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03.11.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Косюк О.П. та зареєстрованого в реєстрі за №183, як зазначає представник позивачки, ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 вищевказану земельну ділянку.
Після чого, як стверджує представник позивачки, 07.04.2019 року позивачку було прийнято у члени садового товариства «Маяк-2» замість ОСОБА_2 , що засвідчено протоколом №10 засідання правління дачно-садового товариства «Маяк-2». 
У зв`язку з відчуженням права власності на земельну ділянку та прийняття позивачки в члени садового товариства, представник вказує, що до ОСОБА_1 перейшли усі права та обов`язки замовника будівництва за Декларацією про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованою Інспекцією ДАБК в Одеській області 12.10.2011 року під №ОД 08111056360. 
Також, представник позивачки посилається на те, що ОСОБА_1 у період приблизно з 2017 року по 2020 рів побудувала за адресою АДРЕСА_1 , житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 474,1 кв.м., який є об`єктом завершеного будівництва, ступінь готовності складає 100 %, відповідає вимогам, що пред`являються до житлових будинків, що підтверджується висновком експерта № 20/25 від 28.04.2025 року. 
З метою введення будинку в експлуатацію та реєстрації права власності на нього, як посилається представник в обґрунтування заявлених вимог, 20.12.2024 року позивачка подала до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради декларацію про готовність до експлуатації об`єкта з незначними наслідками (СС1).
Однак, листом Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 09.01.2025 року за №01-15/86 позивачці було надіслано витяг з Реєстру Будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 31.12.2024 року №ОД101241223612, з якого позивачка дізналась, що подана нею Декларація про готовність до експлуатації об`єкта з незначними наслідками (СС1) не зареєстрована, а подані документи повернуті на доопрацювання, у тому числі з підстав, що інформація про замовника не узгоджується з інформацією зазначеною в декларації про початок виконання будівельних робіт, поштову адресу замовника зазначено не в повному обсязі. 
Разом з тим, як стверджує представник позивача, з вказаного приводу позивачка додатково повідомляла Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, що Декларація про початок виконання будівельних робіт отримувалася замовником будівництва ОСОБА_2 , однак 03.11.2017 року вона придбала у ОСОБА_2 земельну ділянку, на якій розташовано будинок і тому Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта з незначними наслідками (СС1) подано новим власником.
27.05.2025 року позивачка звернулася до відповідача з заявою про внесення до Реєстру будівельної діяльності інформації, зазначеної у повідомленні про зміну даних у зареєстрованій в установленому порядку декларації про початок виконання будівельних робіт, а саме про внесення інформації про зміну замовника будівництва. 
Однак, листом Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 10.06.2025 №01-15/1739 позивачці було надіслано витяг з Реєстру Будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 05.06.2025 року №ОД08111056360, з якого позивачка дізналась, що подане нею повідомлення про зміну даних зареєстрованій в установленому порядку декларації про початок виконання будівельних робіт, а саме про внесення інформації про зміну замовника будівництва, було відхилено, з підстав некоректного зазначення поштової адреси замовника, генерального проектувальника, місце розташування об`єкта не узгоджується з інформацією, зазначеною у декларації про початок виконання будівельних робіт, не зазначено номер та серію кваліфікаційного сертифікату головного архітектора проекту, відсутні відомості про авторський нагляд, нібито відсутність права користування земельною ділянкою у замовника будівництва. 
З даних обставин, представник позивачки вказує, що вказані причини для відмови у внесенні до Реєстру будівельної діяльності інформації, зазначеної у повідомленні про зміну даних у зареєстрованій в установленому порядку декларації про початок виконання будівельних робіт, а саме про внесення інформації про зміну замовника будівництва, а також повернення на доопрацювання з цих же підстав декларації про готовність до експлуатації об`єкта з незначними наслідками (СС1), є безпідставними, оскільки поштова адреса замовника, інформація про місце розташування об`єкта будівництва та інші анкетні дані стосовно генерального проектувальника зазначені коректно у поданих документах. Щодо права позивачки на користування земельною ділянкою, то як вказує представник таке право підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 03.11.2017 року, згідно якого позивачка набула право власності на відповідну земельну ділянку. 
Приймаючи вищевикладене обставин, представник позивачки вказує, що позивачка позбавлена можливості вільно володіти та розпоряджатися належним їй майном та зареєструвати на нього у встановленому законом порядку право власності, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Вказана позовна заява сформована в системі «Електронний суд» 29.12.2025 року.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.01.2026 року, цивільну справу на підставі вказаного позову було розподілено судді Калініченко Л.В. та передано головуючому по справі 05.01.2026 року.
Ухвалою суду від 07.01.2026 року вказану позовну заяву залишено без руху. 
08.01.2026 року на виконання ухвали суду представником позивача надано заяву про усунення недоліків разом з квитанцією про сплату судового збору.
Оглянувши матеріали справи, суддею встановлено, що позовна заява відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України. Підстави для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження, визначених у ст. 185, 186 ЦПК України, відсутні.
Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 09.01.2026 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання з повідомленням сторін по справі на 16 лютого 2026 року о 14 годині 00 хвилин.
16.01.2026 року до суду від представника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній вважає вимоги безпідставними та зазначає про їх пред`явлення до неналежного відповідача.
06.02.2026 року до суду від представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_3 надійшли до суду: 
- клопотання про заміну первісного відповідача - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, на належного - Дачно-садове товариство «Маяк-2», код ЄДРПОУ 25815944; 
- заява про залишення без розгляду частину позовних вимог ОСОБА_1 про: 1) визнання незаконним та скасування рішення головного спеціаліста відділу дозвільно-декларативних процедур Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської Документ сформований в системі «Електронний суд» 06.02.2026 3 міської ради Михайлюк Олени Валеріївни від 31 грудня 2024 року про повернення на доопрацювання декларації про готовність до експлуатації об`єкта з незначними наслідками (СС1) від 20 грудня 2024, поданої ОСОБА_1 ; 2) визнання незаконним та скасування рішення головного спеціаліста відділу дозвільно-декларативних процедур Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Михайлюк Олени Валеріївни від 05 червня 2025 року про відхилення заяви про внесення до Реєстру будівельної діяльності інформації, зазначеної у повідомленні про зміну даних у зареєстрованій в установленому порядку декларації про початок виконання будівельних робіт, а саме про внесення інформації про зміну замовника будівництва, поданої ОСОБА_1 28.05.2025 року.
У підготовче судове засідання призначене на 16.02.2026 року з`явився представник відповідача Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, яка не заперечувала проти задоволення вищевказаних клопотання та заяви.
Сторона позивача до зазначеного підготовчого судового засідання не з`явилась, про дату, час і місце проведення якого повідомлялась належним чином.
Приймаючи відсутність підстав для відкладення підготовчого судового засідання згідно з положеннями статті 223 ЦПК України, судом було ухвалено здійснити розгляд вказаних заяви та клопотання сторони позивача поданих до суду 06.02.2026 року у підготовчому судовому засіданні 16.02.2026 року за наявною явкою учасників справи.
За наслідком розгляду клопотання представника позивача про заміну первісного відповідача на належного, судом 16.02.2026 року у підготовчому судовому засіданні ухвалено задовольнити дане клопотання та замінено по справі №947/307/26 первісного відповідача – Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, на належного – Дачно-садове товариство «Маяк-2», код ЄДРПОУ 25815944.
Також, дослідивши подану стороною позивача заяву про залишення частини позовних вимог без розгляду, оглянувши матеріали справи, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та оголосив перерву у судовому засіданні до 23 лютого 2026 року о 10 год. 45 хв. для його ухвалення і проголошення.
За наслідком розгляду вказаної заяви, 23.02.2026 року Київським районним судом міста Одеси постановлено ухвалу, якою заяву задоволено. Позовну заяву ОСОБА_1 до Дачно-садового товариства «Маяк-2» у справі №947/307/26 в частині заявлених вимог про визнання незаконним та скасування рішення головного спеціаліста відділу дозвільно-декларативних процедур Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської Документ сформований в системі «Електронний суд» 06.02.2026 3 міської ради Михайлюк Олени Валеріївни від 31 грудня 2024 року про повернення на доопрацювання декларації про готовність до експлуатації об`єкта з незначними наслідками (СС1) від 20 грудня 2024, поданої ОСОБА_1 ; та про визнання незаконним та скасування рішення головного спеціаліста відділу дозвільно_декларативних процедур Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Михайлюк Олени Валеріївни від 05 червня 2025 року про відхилення заяви про внесення до Реєстру будівельної діяльності інформації, зазначеної у повідомленні про зміну даних у зареєстрованій в установленому порядку декларації про початок виконання будівельних робіт, а саме про внесення інформації про зміну замовника будівництва, поданої ОСОБА_1 28.05.2025 року – залишено без розгляду. Розгляд цивільної справи №947/307/26 за позовною заявою ОСОБА_1 до Дачно-садового товариства «Маяк-2» в частині вимоги про визнання права власності, вирішено продовжити в порядку цивільного судочинства.
30.03.2026 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи висновку експерта судової будівельно-технічноїекспертизи від 27.03.2026 року за №06/25.
30.03.2026 року судом у підготовчому судовому засіданні ухвалено задовольнити вказане клопотання та приєднати надані до суду докази.
03.04.2026 року до суду від представника відповідача ДСТ «МАЯК-2», за підписом голови правління Багдасарян О.А., надійшов відзив на позовну заяву в якому представник визнає позовні вимоги та не заперечує проти їх задоволення.
Однак, судом вказаний відзив на позовну заяву не приймається та невраховується під час розгляду справи, оскільки останній не відповідає положенням пункту 2 частини 5 статті 178 ЦПК України, а саме не надано документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
20.04.2026 року судом було ухвалено закрити підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
У судове засідання призначене на 18.05.2026 року з`явився представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Скиба Є.А., який позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити.
Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином у відповідності до приписів статті 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву у встановлений процесуальним законодавством строк і порядок не надав.
У відповідності до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Підстав для відкладення судового засідання у відповідності до статті 223 ЦПК України, судом не встановлено.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
З урахуванням викладеного, відсутності заперечень представника позивача, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за наявною явкою учасників справи та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Заслухавши пояснення представника позивача по справі, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши усі документи наявні в матеріалах справи, суд перейшовши до стадії ухвалення судового рішення та у відповідності до положень ч.1 ст. 244 ЦПК України відклав судове засідання до 29.05.2026 року о 11 год. 30 хв. для ухвалення та проголошення судового рішення.
Про дату, час і місце судового засідання з проголошення судового засідання, учасники справи повідомлялись належним чином.
Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши усі докази наявні в матеріалах справи, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була членом Дачно-садового товариства «МАЯК-2», код ЄДРПОУ 25815944, та за якою у відповідному товаристві було закріплено та передано у користування земельну ділянку, площею 0,0578 га, по АДРЕСА_1 .
05.06.2009 року Управлінням Держкомзему у місті Одесі видано на ім`я ОСОБА_2 Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №124471, у відповідності до якого ОСОБА_2 належить на праві власності земельна ділянка, площею 0,0578 га, з цільовим призначенням – для ведення індивідуального садівництва, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 5110136900:45:008:0026. Зазначений державний акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010950500355.
Як вбачається, ОСОБА_2 , як власником зазначеної земельної ділянки, площею 0,0578 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 5110136900:45:008:0026, подано декларацію про початок виконання будівельних робіт від 11.10.2011 року, щодо будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 , ІІІ-категорії складності, з зазначенням загальною площі будівлі – 487,52 кв.м., на зазначеній земельній ділянці належній на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №124471 виданого 05.06.2009 року.
Відповідна декларація зареєстрована інспекцією ДАБК в Одеській області 12.10.2011 року за №ОД 08111056360.
В подальшому, 03.11.2017 року між ОСОБА_2 та громадянкою ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Косюк О.П., зареєстрований в реєстрі за №183.
За умовами вказаного договору, ОСОБА_2 відчужила на користь ОСОБА_1 належну їй на праві власності земельну ділянку, площею 0,0578 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 5110136900:45:008:0026. 
У відповідності до умов договору засвідчено, що відчужена земельна ділянка, належала ОСОБА_2 на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №124471, виданого 05.06.2009 року Управлінням Держкомзему у місті Одесі, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-5105199402017, виданого 25.09.2017 року Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру Головного управління Держгеокадастру в Одеській області.
За наслідком чого, судом встановлено, що на підставі зазначеного договору купівлі-продажу, починаючи з 03.11.2017 року позивачка – ОСОБА_1 набула у власність земельну ділянку, площею 0,0578 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 5110136900:45:008:0026.
Після чого, як вбачається з поданих до суду доказів, 07.04.2019 року ДСТ «МАЯК-2» на засіданні правління було прийнято рішення про виключення ОСОБА_2 з членів ДСТ «МАЯК-2» та прийнято ОСОБА_1 в члени ДСТ «МАЯК-2» та закріплено за нею ділянку АДРЕСА_1 .
Як вказує позивачка ОСОБА_1 , на підставі поданої 11.10.2011 року попереднім власником зазначеної земельної ділянки декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої 12.10.2011 року за №ОД 08111056360, вона здійснювала будівництво об`єкту нерухомого майна на набутій у власність земельній ділянці, площею 0,0578 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 5110136900:45:008:0026.
20.12.2024 року ОСОБА_1 подала до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради декларацію про готовність до експлуатації об`єкта з незначними наслідками (СС1), щодо об`єкту будівництва по АДРЕСА_1 , загальною площею 474,1 кв.м., який побудовано на належній позиваці на праві власності земельній ділянці, площею 0,0578 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 5110136900:45:008:0026, будівництво якого здійснювалось на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої 12.10.2011 року за №ОД 08111056360.
Листом Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 09.01.2025 №01-15/86 на ім`я ОСОБА_1 надіслано витяг з Реєстру Будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 31.12.2024 № ОД101241223612.
Згідно з вказаним витягом, за підписом головного спеціаліста відділу дозвільно-декларативних процедур Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Михайлюк Олени Валеріївни, вбачається, що подана позивачкою вказана декларація не зареєстрована, а подані документи повернуті на доопрацювання, з підстав того що: в інформації про замовника фізична особа-замовник не узгоджується з інформацією, зазначеною в декларації про початок виконання будівельних робіт, поштову адресу замовника зазначено не в повному обсязі, невідповідно зазначено код об`єкта, не зазначено строк введення в експлуатацію об`єкта, не в повному обсязі зазначено поштову адресу генерального проєктувальника, особа головного архітектора проєкту відсутня в Реєстрі будівельної діяльності не зазначено серію та номер кваліфікаційного сертифікату головного архітектора проєкту, інформація про замовника, який затвердив проєктну документацію, не узгоджується із особою замовника, зазначеною у декларації про готовність об`єкта до експлуатації, відсутня інформація про особу, яка здійснює авторський нагляд, не в повному обсязі зазначено інформацію про техніко-економічні показники відповідно до проєктної документації, не зазначено інформацію про експертизу проєктної документації, головного експерта, не в повному обсязі зазначено поштову адресу організації, що здійснювала технічну організацію, не зазначено реєстраційний номер технічного паспорту у Реєстрі будівельної діяльності, інформація про генерального підрядника не узгоджується із декларацією про початок виконання будівельних робіт, інформація про відповідальну особу, яка здійснює технічний нагляд, відсутня в Реєстрі будівельної діяльності, не зазначено основні показники об`єкта з урахуванням технічної інвентаризації, не в повному обсязі зазначено характеристику об`єкта, некоректно зазначено інформацію про інші нежитлові приміщення, не зазначено кошти пайової участі, або підстава звільнення. Звернуто увагу, що відповідно до ч. 6 ст. 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", у разі якщо право на будівництво об`єкта передано іншому замовнику або змінено осіб, відповідальних за здійснення авторського і технічного нагляду, або змінено інші відомості про початок виконання будівельних робіт, які містяться в Реєстрі будівельної діяльності, а також у разі коригування проектної документації на виконання будівельних робіт в установленому законодавством порядку замовник протягом трьох робочих днів повідомляє про такі зміни відповідний орган державного архітектурно будівельного контролю.
Як вбачається, приймаючи вказані роз`яснення, 26.05.2025 року ОСОБА_1 подала до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єктах з незначними наслідками (СС1), у відповідності до якої позивачкою внесені зміни до зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт, та зазначено про передання права будівництва іншому замовнику, повідомлено про набуття права власності на земельну ділянку, площею 0,0578 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 5110136900:45:008:0026, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03.11.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №183, визначено адресу об`єкту будівництва за адресою належної земельної ділянки: АДРЕСА_1 .
Листом Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 10.06.2025 №01-15/1739 позивачці надіслано витяг з Реєстру Будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 05.06.2025 №ОД08111056360. 
Згідно з вказаним витягом, за підписом головного спеціаліста відділу дозвільно-декларативних процедур Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Михайлюк Олени Валеріївни, подане повідомлення відхилено, з підстав того, що: некоректно зазначено поштову адресу замовника, генерального проєктувальника, місце розташування об`єкта не узгоджується з інформацією, зазначеною у декларації про початок виконання будівельних робіт, наміри будівництва не відповідають цільовому призначенню земельної ділянки , не зазначено серію та номер кваліфікаційного сертифікату головного архітектора проєкту, відсутні відомості про авторський нагляд та експертизу проєктної документації, не зазначено основні техніко-економічні показники об`єкта згідно проєктної документації, в найменуванні відсутня інформація щодо нежитлових об`єктів, однак в частині інформації про загальну площу нежитлових приміщень об`єкта зазначено інформацію, не зазначено номер телефону та номер документа про призначення відповідальної особи, яка здійснює технічний нагляд, дата договору на розроблення проєктної документації, призначення головного архітектора проєкту не узгоджується із датою затвердження проєктної документації, кваліфікаційний сертифікат особи, що здійснює технічний нагляд, відсутній в Реєстрі будівельної діяльності, відсутності відомостей про право власності або користування на земельну ділянку з кадастровим номером 5110136900:45:008:0026.
Також з поданих до суду доказів, судом встановлено, що 25.04.2025 року ФОП ОСОБА_4 виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу (індивідуальний житловий будинок) з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , за замовленням ОСОБА_1 , інвентаризаційна справа №042501-25од, реєстраційний номер у реєстрі будівельної діяльності: ТІ01:8544-8979-3973-6426.
У відповідності до зазначеного технічного паспорту, будинок садибного типу та з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , складається з житлового будинку під літ. «А», загальною площею 474,1 кв.м., житловою площею 193,4 кв.м., допоміжною площею 280,7 кв.м., гаражу під літ. «Б», навісу під літ. «В», басейну під літ «І».
У відповідності до наданого до суду висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи №20/25 від 28.04.2025 року, проведеної судовим експертом Рапачем К.В. за замовленням ОСОБА_1 для подання до Київського районного суду міста Одеси, який містить підтвердження експерта про обізнаність про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку за ст. 384 КК України, вбачається, що судовим експертом встановлено, що: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктом завершеного будівництва, ступінь готовності складає 100%. В результаті обстеження несучих та огороджувальних конструкцій не виявлені дефекти та пошкодження негативно впливають на їх несучу здатність і експлуатаційну надійність. Стіни зовнішні - видимих тріщин і деформацій не виявлено. Стан добрий. Стіни внутрішні - видимих тріщин і деформацій не виявлено. Стан добрий. Перемички - прогинів перемичок не виявлено. Стан добрий. Перекриття - тріщин, деформацій в конструкціях перекриттів не виявлено. Стан добрий. Підлоги - Стан добрий. Вікна - Стан добрий. Дверні блоки - Стан добрий. В результаті обстеження конструктивних елементів не виявлені дефекти та пошкодження, які негативно впливають на несучу здатність і експлуатаційну надійність. Шляхом спільного аналізу дефектів та пошкоджень, а також результатів перевірних розрахунків визначено технічний стан конструкцій. По несучої здатності та експлуатаційними властивостями конструкції визначено стан конструкції І - нормальний. Фактичні зусилля в елементах та перерізах не перевищують допустимих. Відсутні дефекти та пошкодження, які перешкоджають нормальній експлуатації або знижують несучу здатність або довговічність. При зіставленні вищевикладеного з положеннями чинної нормативно-технічної документації, встановлено, що обстежуваний житловий будинок відповідає наступним вимогам: за розміром площі житлових кімнат -ДБН В. 2.2-15-2019 «Житлові будинки»; по ширині приміщень: житлових кімнат; за складом приміщень - ДБН В. 2.2-15-2019 «Житлові будинки»; за наявності природного освітлення і провітрювання житлових кімнат та кухні - ДБН В. 2.2-15-2019 «Житлові будинки»; за наявності інженерного обладнання - ДБН В. 2.2-15-2019 «Житлові будинки»; за лінійними розмірами дверних прорізів - п. 5.27 ДБН В. 1.1-7-2002; п. 1.2. СНиП 3.03.01-87 «Несучі та огороджувальні конструкції» в частині відповідності виконаних робіт проектній документації. Виконані будівельно-монтажні роботи забезпечують експлуатаційну надійність будівель: міцність, стійкість, жорсткість несучих конструкцій. Якість виконаних будівельно-монтажних робіт відповідає вимогам діючих будівельних, норм і правил, зокрема, СНиП 3.03.01-87 «Несучі та огороджувальні конструкції» ДБН В. 1.2-2:2006 «Навантаження і впливи». Приміщення обладнані необхідними інженерними комунікаціями, а також обладнанням у відповідності з вимогами діючих норм і правил. Стан основних несучих та огороджувальних конструкцій не представляє небезпеки для перебування та життєдіяльності людей.
У відповідності до вказаного висновку, згідно проведеного дослідження встановлено, що об`ємно-планувальні та конструктивні рішення житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 відповідають вимогам, що пред`являються до житлових будинків. У відповідності до наданого до суду висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи №06/25 від 27.03.2026 року, проведеної судовим експертом Рапачем К.В. за замовленням ОСОБА_1 в межах розгляду цивільної справи №947/307/26, який містить підтвердження експерта про обізнаність про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку за ст. 384 КК України, вбачається, що судовим експертом встановлено, що: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктом завершеного будівництва, ступінь готовності складає 100%. В результаті обстеження несучих та огороджувальних конструкцій не виявлені дефекти та пошкодження негативно впливають на їх несучу здатність і експлуатаційну надійність. Стіни зовнішні - видимих тріщин і деформацій не виявлено. Стан добрий. Стіни внутрішні - видимих тріщин і деформацій не виявлено. Стан добрий. Перемички - прогинів перемичок не виявлено. Стан добрий. Перекриття - тріщин, деформацій в конструкціях перекриттів не виявлено. Стан добрий. Підлоги - Стан добрий. Вікна - Стан добрий. Дверні блоки - Стан добрий. В результаті обстеження конструктивних елементів не виявлені дефекти та пошкодження, які негативно впливають на несучу здатність і експлуатаційну надійність. Шляхом спільного аналізу дефектів та пошкоджень, а також результатів перевірних розрахунків визначено технічний стан конструкцій. По несучої здатності та експлуатаційними властивостями конструкції визначено стан конструкції І - нормальний. Фактичні зусилля в елементах та перерізах не перевищують допустимих. Відсутні дефекти та пошкодження, які перешкоджають нормальній експлуатації або знижують несучу здатність або довговічність. При зіставленні вищевикладеного з положеннями чинної нормативно-технічної документації, встановлено, що обстежуваний житловий будинок відповідає наступним вимогам: за розміром площі житлових кімнат - ДБН В. 2.2-15-2019 «Житлові будинки»; по ширині приміщень: житлових кімнат; за складом приміщень - ДБН В. 2.2-15-2019 «Житлові будинки»; за наявності природного освітлення і провітрювання житлових кімнат та кухні - ДБН В. 2.2-15-2019 «Житлові будинки»; за наявності інженерного обладнання - ДБН В. 2.2-15-2019 «Житлові будинки»; за лінійними розмірами дверних прорізів - п. 5.27 ДБН В. 1.1-7-2002; п. 1.2. ДБН-В. 2.6-98:2009 «Бетонні та залізобетонні конструкції» в частині відповідності виконаних робіт проектній документації. Виконані будівельно-монтажні роботи забезпечують експлуатаційну надійність будівель: міцність, стійкість, жорсткість несучих конструкцій. Якість виконаних будівельно-монтажних робіт відповідає вимогам діючих будівельних, норм і правил, зокрема, ДБН В.2.6-98:2009 «Бетонні та залізобетонні конструкції», ДБН В. 1.2-2:2006 «Навантаження і впливи». Приміщення обладнані необхідними інженерними комунікаціями, а також обладнанням у відповідності з вимогами діючих норм і правил. Стан основних несучих та огороджувальних конструкцій не представляє небезпеки для перебування та життєдіяльності людей.
У відповідності до вказаного висновку, згідно проведеного дослідження встановлено, що будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 відповідає вимогам, які пред`являютьсядо житлових будинків при введені їх в експлуатацію.
Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України.
Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 4 ЦПК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.
Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 
У відповідності до положень ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Власність зобов`язує.
Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Держава не втручається у здійснення власником права власності.
Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. 
Згідно зі статтею 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.
Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.
Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).
Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.
Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).
У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності або спеціального майнового права на нього відповідно до закону.
Згідно з частинами першої-третьої статті 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.
Згідно з положеннями статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Приймаючи вищевикладені норми чинного законодавства та встановлені судом обставини, суд вважає встановленим, що позивачкою у належний спосіб набуто у власність нерухоме майно - земельну ділянку, площею 0,0578 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 5110136900:45:008:0026, на якій здійснено будівництво житлового будинку з господарськими спорудами, загальною площею 474,1 кв.м. 
Судом встановлено, що будівництво зазначеного житлового будинку здійснювалось на підставі поданого та зареєстрованого попереднім власником земельної ділянки повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єктах з незначними наслідками (СС1). Також, як встановлено судом, позивачкою були вчинені дії з повідомлення Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про передання права будівництва іншому замовнику, повідомлено про набуття права власності на земельну ділянку, площею 0,0578 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 5110136900:45:008:0026, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03.11.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №183, на якій здійснено будівництво, визначено адресу об`єкту будівництва за адресою належної земельної ділянки: АДРЕСА_1 .
Також, суд вважає обґрунтованими доводи позивачки, що побудований позивачкою житловий будинок на належній їй земельній ділянці, площею 0,0578 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 5110136900:45:008:0026, є завершеним з визначеним ступенем готовності 100%, який відповідає вимогам, які пред`являютьсядо житлових будинків при введені їх в експлуатацію, що підтверджується висновком експерта судової будівельно-технічної експертизи №06/25 від 27.03.2026 року, проведеної судовим експертом Рапачем К.В. за замовленням ОСОБА_1 в межах розгляду цивільної справи №947/307/26, який приймається судом в якості належного доказу та висновки якого узгоджуються з висновками викладеними у висновку експерта.
Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що спірне збудоване позивачкою нерухоме майно порушує права інших осіб.
Поряд з цим, позивачкою не спростовані встановлені у витягах з Реєстру Будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 31.12.2024 року за №ОД101241223612 та від 05.06.2025 року за №ОД08111056360 обставини, які слугували підставою для відхилення відповідних повідомлень щодо прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом спірного житлового будинку, а саме щодо: не зазначення відомостей про генерального проектувальника; не зазначення серії та номеру кваліфікаційного сертифікату головного архітектора проекту; відсутності відомостей про авторський нагляд та експертизу проєктної документації; не зазначення основних техніко-економічних показників об`єкта згідно проєктної документації; не зазначення номеру телефону та номеру документа про призначення відповідальної особи, яка здійснює технічний нагляд; не відповідності дати договору на розроблення проєктної документації, призначення головного архітектора проєкту із датою затвердження проєктної документації; відсутності кваліфікаційного сертифікату особи, що здійснює технічний нагляд. 
Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
За наслідком вищевикладеного, суд доходить до висновку, що збудований позивачкою житловий будинок на належній їй на праві власності земельній ділянці, у відповідності до приписів статті 376 ЦК України, містить ознаки самочинного будівництва та не є прийнятим в експлуатацію, як закінчений будівництвом об`єкт нерухомого майна, у встановлений законом спосіб.
Поряд з цим, здійснюючи розгляд справи в межах заявлених позовних вимог про визнання права власності, на підставі наданих позивачем доказів, суд зазначає наступне.
У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року в справі № 582/18/21).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року в справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року в справі № 905/1926/16, та від 30 січня 2019 року в справі № 569/17272/15-ц).
Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (частина третя статті 376 ЦК України).
Також на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК України).
Згідно з пунктами 12, 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. На підставі частини третьої статті 376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК). При цьому суд має враховувати, що відсутність заперечень власника проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво, чи визнання такого позову має бути обґрунтовано відповідними доказами, що підтверджують право на вчинення таких процесуальних дій, зокрема, договорами купівлі продажу земельної ділянки, оренди, міни.
Приймаючи вищевикладене та встановлені судом обставини, суд доходить до висновку про необхідність застосування приписів ч.3 ст. 376 ЦК України в рамках даних спірних правовідносин та в межах заявлених позовних вимог про визнання права власності.
Судом також враховується, що у відповідності до постанов Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 265/6582/16-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, від 15 червня 2021 року у справі № 904/5726/19, від 18 січня 2023 року у справі № 488/2807/17 викладено висновок про те, що згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. Суд незалежно від наявності посилання сторін вирішує, які норми права повинні застосовуватися для вирішення спору, при цьому сторони не зобов`язані доказувати в суді наявність та необхідність застосування певної норми до спірних правовідносин.
У зв`язку із цим суд, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (такий висновок викладено в пункті 7.43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15).
Приймаючи вищевикладене в цілому, оскільки збудований позивачкою будинок розташований на належній позиваці на праві власності земельній ділянці, позивачкою вчинені можливі дії для прийняття його до експлуатації, приймаючи відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження порушення будівельних норм чи прав інших осіб при будівництві зазначеного об`єкту враховуючи висновки судової будівельно-технічної експертизи на підтвердження відсутності відповідних порушень, відсутність доказів на підтвердження порушення прав, свобод чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Крім того, судом враховується, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Ухвалюючи рішення суду в цій справі судом враховується, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Керуючись ст.ст. 1-18, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Дачно-садового товариства «Маяк-2» (місцезнаходження: 65113, м. Одеса, вул. Берегова, 38 Б) про визнання права власності – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 474,1 кв.м., житловою площею 193,4 кв.м., допоміжною площею 280,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, площею 0,0578 га, кадастровий номер земельної ділянки 5110136900:45:008:0026, за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 29.05.2026 року.

Головуючий       Л. В. Калініченко