Копія
161/18012/25 
2/154/343/26 

заочне
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2026 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області в складі:
головуючого - судді Каліщука А.А.
за участю секретаря судового засідання Кравчук А.М., 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в залі судових засідань Володимирського міського суду Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь-Паливо» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку,
в с т а н о в и в: 
Позивач звернулась із позовом до ТзОВ «Волинь-Паливо» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона з 13.12.2022 по 31.03.2025 працювала на підприємстві ТзОВ «Волинь-Паливо». 
За період грудня 2024 по березень 2025 відповідач не виплатив заробітну плату, а також при звільненні не виплатив заборгованість по заробітній платі та відпускних.
26.05.2025 вона направила відповідачу претензію про виплату всіх належних сум заборгованості, а також підтверджуючі документи про розмір належних виплат.
Однак відповідач не виконав претензію і не виплатив заборгованість по заробітній платі та не надав відомості про розмір заборгованості.
Позивач зазначає, що за період грудня 2024 по березень 2025 відповідач нарахував, але не виплатив їй 56 429, 03 грн заробітної плати.
Оскільки відповідач при звільненні не виплатив заборгованість по заробітній платі, а тому відповідач зобов`язаний сплатити їй 193 227,65 грн середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.03.2025 по 01.09.2025 
Просить стягнути з відповідача на її користь 56 429,03 грн заборгованості по заробітній платі та 193 277,65 грн середнього заробітку за час затримки, а всього 249 656,68 гривень. 
19.11.2025постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.
Позивач подав до суду заяву в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, просить позовні вимоги задовольнити та ухвалити заочне рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, із заявою про розгляд справи за її відсутності до суду не зверталась, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, проти якого у поданій заяві не заперечив позивач.
Враховуючи те, що в судове засідання сторони не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами.
Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до статті 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 13.12.2022 працювала оператором заправних станцій у ТзОВ «Волинь-Паливо». 
31.03.2025 позивач звільнена з роботи за угодою сторін на підставі ч.1 ст. 36 КЗпП України. Дані обставини підтверджуються копією трудової книжки.
Із наданих суду позивачем доказів встановлено, що за період грудня 2024 по березень 2025 відповідач не виплатив заробітну плату в розмірі 56 429,03 гривні.
26.05.2025 вона направила відповідачу претензію про виплату всіх належних сум заборгованості, а також підтверджуючі документи про розмір належних виплат.
Однак відповідач не виконав претензію і не виплатив заборгованість по заробітній платі та не надав відомості про розмір заборгованості.
Оскільки при звільненні не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі в розмірі 56 429,03 грн, яка жодними належними, допустимими, достатніми доказами не спростована, а тому дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Вирішуючи вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд виходить з наступного.
Згідно з ст. 117 КЗпП у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
Із матеріалів справи встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача становить 1246,63 гривні.
За період з 31.03.2025 по 01.09.2025 – 155 календарних дні.
Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки рохрахунку при звільненні за період з 31.03.2025 по 01.09.2025 становить 193 227,65 гривень, яку відповідач зобов`язаний сплатити позивачу.  
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими, законними, жодними належними, достатніми, достовірними доказами не спростовані відповідачем, а тому позов підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 12,81,89,265, 280, 281,282 ЦПК України, ст.ст. 94, 115, 116, 233 ЦК України,суд,
ухвалив:
Позовну заяву задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь-Паливо» в користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 56429 (п`ятдесят шість тисяч чотириста двадцять дев`ять) гривень 03 копійки та середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 193227 (сто дев`яносто три тисячі двісті двадцять сім) гривень 65 копійок, а всього 249 656 (двісті сорок дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят шість) гривень 68 копійок. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь-Паливо» в користь держави 1331,20 гривень судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач (стягувач): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач (боржник): Товариство з обмеженою відповідальністю «Волинь-Паливо», ЄДРПОУ 44861952, юридична адреса: 14000, пр. Перемоги, 87 офіс 104, м. Чернігів. 
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 12.05.2026 року. 

Головуючий: /підпис/
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.
Суддя         А.А. Каліщук