ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.05.2026 Справа № 914/8/26 
Суддя Господарського суду Львівської області З.П. Гоменюк, за участю секретаря судового засідання Березюка Ю.О., розглянувши матеріали справи
за позовом Жовківської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району, м. Львів
до відповідача: Приватного підприємства «Ротен», м. Київ
про розірвання договору оренди землі

за участю представників: 
від прокуратури: Трач А.О.
від позивача: не з`явився 
від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Жовківської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району до Приватного підприємства «Ротен» про розірвання договору оренди землі від 14.07.2017.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.01.2026, справу №914/8/26 передано на розгляд судді Гоменюк З.П.
Ухвалою від 08.01.2026 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 28.01.2026.
Судове засідання 28.01.2026 не відбулося у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Гоменюк З.П. з 28.01.2025 по 02.02.2026 включно.
Ухвалою від 03.02.2026 підготовче судове засідання призначено на 18.02.2026.
Ухвалою від 03.02.2026 підготовче судове засідання призначено на 11.03.2026.
Ухвалою від 11.03.2026 суд продовжив розгляд підготовчого засідання на 30 днів та відклав підготовче судове засідання на 22.04.2026. 
Ухвалою суду від 22.04.2026, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.05.2026.
У судове засідання 20.05.2026 з`явився представник прокуратури, додаткових заяв, клопотань, окрім тих, що містяться у матеріалах справи не подав. Позивач та відповідач в судове засідання не з`явилися, явку повноважних представників до суду не забезпечили. Додаткових заяв, клопотань, окрім тих, що містяться у матеріалах справи до суду не надходило.
Як встановлено судом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, юридичною адресою відповідача є адреса: 04119, місто Київ, вул. Зоологічна, будинок 4 А, куди і надсилалася поштова кореспонденція суду.
Проте, як вбачається з матеріалів справи, уся кореспонденція повернулася на адресу суду з приміткою «За закінченням терміну зберігання».
Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулюють відносини між ними унормований Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270.
Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику (абзац перший пункту 117 Правил).
Більше того, як з`ясовано судом, позовну заяву з додатками, яку позивач надсилав на адресу відповідача за тією самою юридичною адресою (04119, місто Київ, вул. Зоологічна, будинок 4 А).
Таким чином, судом було вчинено всі дії для належного повідомлення відповідача про розглядувану справу.
Отже, суд прийшов до висновку, що вчинені судом дії та тривалий час розгляду даної справи свідчить про необхідність збереження судом балансу прав та обов`язків сторін, а отже можливість розгляду даної справи та ухвалення судового рішення по суті спору.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що сторони належним чином повідомлялися про розгляд справи судом і від них не надходило жодних заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження чи клопотань про її розгляд у судовому засіданні з повідомленням сторін, дослідивши наявні у справі докази та викладені в позовній заяві пояснення, суд дійшов висновку про необхідність прийняття рішення у справі.
У судовому засіданні 20.05.2026 суд відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголосив скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення та повідомив про орієнтований час складення повного рішення.

ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН.
Аргументи прокурора
В обгрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що Жовківською окружною прокуратурою вивчено законність використання Приватним підприємством «Ротен» земельної ділянки загальною площею 59,1346 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в селі Желдець Львівського району Львівської області відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Як з`ясувалося 14.07.2017 між Желдецькою сільською радою Кам`янка-Бузького району Львівської області та ПП «Ротен» було укладено договір оренди невитребуваних земельних часток (паїв) загальною площею 59,1346 га.
Проте дослідивши щомісячний розрахунок заборгованості ПП «Ротен» з орендної плати з`ясувалося, що у відповідача виникла заборгованість да договором оренди, а з інформації наданої ГУ ДПС у Львівській області вбачається, що декларація з плати за землю за 2024-2025 роки за земельні ділянки не подана та плата протягом останніх 2 (двох) років не вноситься взагалі.
Таким чином, зважаючи на систематичне порушення відповідачем умов договору в частині повноти та своєчасності сплати орендної плати, прокурор просить розірвати договір оренди землі.

Аргументи позивача.
Позивач до суду заяв, клопотань та пояснень не скеровував.

Аргументи відповідача.
Відповідач відзиву та заперечень щодо позовних вимог не подав.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
Судом встановлено, що Жовківською окружною прокуратурою вивчено законність використання Приватним підприємством «Ротен» земельної ділянки загальною площею 59,1346 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в с. Желдець Львівського району Львівської області, відповідно до умов договору оренди та вимог земельного законодавства.
Рішенням Желдецької сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області від 13.07.2017 ПП «Ротен» надано в оренду невитребувані земельні частки (паї) (землі померлих громадян) загальною площею 59,1346 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва до моменту появи спадкоємців.
На підставі вказаного рішення 14.07.2017 між Желдецькою сільською радою Кам`янка-Бузького району Львівської області та Приватним підприємством «Ротен» (ЄДРПОУ 36874438) укладено договір оренди невитребуваних земельних часток (паїв) загальною площею 59,1346 га, з яких 39,0328 га - рілля та 20,1018 га - сіножаті. Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування вказані земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
14.07.2017 сторонами підписано акт приймання-передачі земельних ділянок, відповідно до якого ПП «Ротен» фактично прийняло земельні ділянки у користування та розпочало їх використання.
Відповідно до п. 9 договору орендна плата встановлена у розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земель та становила 92 467,64 грн на рік. Орендна плата підлягала внесенню у грошовій формі на рахунок Желдецької сільської ради щомісячно у розмірі 1/12 частини річної орендної плати протягом 30 календарних днів після закінчення звітного місяця.
Згідно з п. 2.3 договору його укладено до моменту державної реєстрації права власності на земельні ділянки власниками земельних часток (паїв), а у разі оформлення спадкоємцями правовстановлюючих документів до Договору мали вноситися зміни в частині зменшення площі переданих в оренду земель.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.05.2020 №624-р «Про затвердження перспективного плану формування територій громад Львівської області» Желдецька сільська рада увійшла до складу Кам`янка-Бузької міської територіальної громади. Відповідно до рішення Кам`янка-Бузької міської ради №9 від 04.01.2018 остання є правонаступником усього майна, прав та обов`язків Желдецької сільської ради.
Матеріалами справи підтверджується, що ПП «Ротен» систематично порушувало умови договору оренди землі в частині своєчасної та повної сплати орендної плати. Так, згідно з інформацією Кам`янка-Бузької міської ради №1717/03-15 від 11.12.2025, починаючи з вересня 2023 року у відповідача виникла заборгованість зі сплати орендної плати, яка надалі щомісячно збільшувалась та фактично не погашалась.
Зокрема, заборгованість за період вересень–грудень 2023 року становила по 7 705,64 грн щомісячно, упродовж 2024 року - по 8 098,62 грн щомісяця, а упродовж 2025 року - по 9070,46 грн щомісячно.
Крім того, згідно з інформацією Головного управління ДПС у Львівській області №12438/5/13-01-04-10-05-07 від 19.11.2025, ПП «Ротен» не подало декларації з плати за землю за 2024– 2025 роки щодо земельних ділянок загальною площею 59,1428 га, розташованих на території с. Желдець.
Станом на 17.11.2025 за ПП «Ротен» обліковувався податковий борг зі сплати орендної плати за землю у розмірі 37 865,65 грн.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач, користуючись земельними ділянками комунальної власності на підставі договору оренди від 14.07.2017, належним чином свої зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати орендної плати не виконував, допускав заборгованість з орендної плати за землю, плата протягом останніх 2 (двох) років не вноситься взагалі, що є порушенням умов договору та Закону України «Про оренду землі», що є підставою для його розірвання.

Повноваження прокурора на звернення з позовом.
Відповідно до ст. 131-1 Конституції України органи прокуратури здійснюють представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Ч.3 ст. 53 ГПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Виходячи з вимог ст. 1 Закону України «Про прокуратуру», прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.
Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави, у випадках, передбачених законом (ч. 1).
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий відсутність такого органу. Однак, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
«Нездійснення захисту» має прояв в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень, він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. 
«Здійснення захисту неналежним чином» має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною. 
«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Як роз`яснив Конституційний Суд України в рішенні № 3-рп/99 від 08.04.1999, представництво прокуратурою України інтересів держави в суді є одним із видів представництва в суді. За правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки. Представництво прокурором інтересів держави в суді відрізняється від інших видів представництва рядом специфічних ознак: складом представників та колом суб`єктів, інтереси яких вони представляють, обсягом повноважень, формами їх реалізації.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абз. 1 і 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).
Таким чином, з урахуванням вимог чинного законодавства прокуратурою заявляючи позов слід зазначити: 1) в чому полягає інтерес держави та 2) нездійснення чи неналежне здійснення захисту такого інтересу уповноваженим органом.
В даному випадку встановлено порушення інтересів держави, яке полягає в користуванні відповідачем земельною ділянкою комунальної власності без здійснення плати за неї у обсязі та в строки, які передбачені умовами укладеного договору, внаслідок чого до місцевого бюджету не надходять значні кошти. Зі свого боку уповноважений державою орган в особі Кам`янка-Бузької міської ради не вживав жодних заходів щодо припинення порушень закону з боку відповідача.
Так, відповідно до вимог ст. ст. 13, 14 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу, а земля перебуває під особливою охороною держави.

ПОЗИЦІЯ СУДУ.
Як встановлено, між позивачем та відповідачем виникли відносини на підставі укладеного договору оренди невитребуваних земельних часток (паїв) загальною площею 59,1346 га. від 14.07.2017 р., умовами даного договору визначено, що орендодавець передає землі орендарю, а орендар платить орендну плату за користування землею. Проте, умови договору, відповідачем не виконувалися належним чином, зі сторони відповідача.
Відповідно до вимог ст. 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.
Згідно з положеннями ст.ст. 13, 15 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі. Змістом цього договору є права та обов`язки сторін договору, щодо використання земельної ділянки, визначення розміру орендної плати, порядок і умови її сплати, припинення договору та відшкодування збитків.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Ст. 2 Закону визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України, ст. 270 Податкового кодексу України використання землі в Україні є платним, а земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, є об`єктом оподаткування.
Згідно з ст. 265.1 Податкового кодексу України податок на майно складається: з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.
Підпунктом 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України передбачено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою (ст. 93 Земельного кодексу України).
Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У ст. 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
Положеннями ст. 15 Закону визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: - об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); - строк дії договору оренди; - орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.
Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату (ст. 96 Земельного кодексу України).
Відповідно до ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори у строки та у розмірах, що встановлені цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Статтею 36 Податкового кодексу України зазначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи, який виникає у платника за кожним податком і збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків.
Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України). Власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою (п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України).
Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (ст. 21 Закону).
Відповідно до п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, орендна плата вноситься орендарем щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
За положеннями ст. 24 Закону України «Про оренду землі» та п. 28 Договору орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст.ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Водночас у п. д) ч. 1 ст. 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Отже, згідно зі ст.ст. 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Під систематичною несплатою орендної плати, відповідно до ст. 782 Цивільного кодексу України, слід розуміти невнесення наймачем плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», питання про дострокове припинення користування землею на умовах оренди вирішується шляхом пред`явлення позову про розірвання договору (абз. 3 п. 8).
Згідно з постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» (п. п. 2.20, 2.23), у вирішенні спорів про розірвання договору оренди земельної ділянки судам слід враховувати, що відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених умовами договору, та з підстав, визначених статтями 24 і 25 Закону України «Про оренду землі», а також з підстав, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Розглядаючи справи зі спорів про розірвання договору оренди з підстав заборгованості з орендної плати, потрібно мати на увазі, що згідно зі статтями 1, 13 Закону України «Про оренду землі», основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.
Так, усталена судова практика Верховного Суду свідчить про те, що факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати (два чи більше випадки несплати орендної плати) є вичерпною підставою для розірвання договору.
Зокрема, у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 (справа № 183/262/17) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 (справа № 383/708/16-ц), від 30.06.2020 (справа № 484/3514/17).
Більше того, Верховний Суд в постанові від 02.05.2018 (справа № 925/549/17) дійшов висновку, що сам факт систематичного порушення умов договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Також, Верховний Суд (постанова Касаційного цивільного суду від 04.12.2019 у справі № 318/433/18) зробив висновок, що часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати з урахуванням індексації дає право орендодавцям вимагати розірвання договорів попри те, чи виплачена в подальшому заборгованість. В ході розгляду цієї справи Касаційний суд звернувся до попередніх рішень Великої Палати Верховного Суду щодо вирішення подібних питань (постанови від 27.11.2018 у справі № 912/1385/17, від 11.10.2017 у справі № 6-1449цс17, від 06.03.2019 у справі № 183/262/17), згідно яких тлумачення п. «д» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України, ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України дає можливість зрозуміти, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати вцілому, так і її виплату в розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).
При цьому, в ході розгляду справи № 313/780/19 судом не з`ясовувався сам розмір заборгованості зі сплати орендної плати, а прийнято до уваги той факт, що «відповідач не здійснював сплату орендної плати в 2016, 2018, 2019 роках», що є підставою для розірвання договору оренди» (постанова Верховного Суду від 07.10.2020).
При вирішенні питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України щодо підстав для розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін з підстав істотного порушення договору другою стороною (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 912/138617).
При цьому, в постанові Верховного Суду від 22.06.2020 (справа № 922/2216/19) зроблено висновок щодо критеріїв істотності порушення умов договору, як підстави дострокового розірвання договору на вимогу сторони в розумінні ст. 651 Цивільного кодексу України, як необхідної передумови розірвання договору в судовому порядку на вимогу однієї сторони. Зазначено, що істотним є таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, а позивач не отримав того, на що він розраховував при укладанні договору. Невиплата орендної плати є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.
Таким чином, матеріалами справи та поданими доказами встановлено наявність підстав для розірвання договору оренди невитребуваних земельних часток (паїв) загальною площею 59,1346 га. від 14.07.2017 року укладеного між Желдецькою сільською радою Кам`янка-Бузького району Львівської області та Приватним підприємством «Ротен» через систематичну несплату оренди з боку орендаря.
Судові витрати.
Як передбачено п. 2 ч. 5 ст.238 Господарського процесуального кодексу України, в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.
У відповідності до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач за звернення до Господарського суду Львівської області із позовною заявою сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №3460 від 17.12.2025 року.
З огляду на те, що судом позовні вимоги було задоволено повністю, з відповідача підлягає до стягнення 2 422,40 грн. відшкодування витрат на оплату судового збору.
Керуючись ст. ст. 2, 13, 43, 46, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 120, 122, 123, 129, ч. 9 ст. 165, ч.2 ст. 178, ст.ст. 236-241, 242, 252, 327 ГПК України, ЦК України, ЗК України, ЗУ «Про оренду землі», суд –
УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Розірвати договір оренди земельної ділянки від 14.07.2017, укладений між Желдецькою сільською радою та Приватним підприєством «Ротен» (код ЄДРПОУ 36874438), на підставі якого в оренду передано земельні ділянки невитребувані земельні частки (паї) загальною площею 59,1346 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані в селі Желдець Львівського району Львівської області.
3. Стягнути з Приватного підприємства «Ротен» (код ЄДРПОУ 36874438) на користь Львівської обласної прокуратури (отримувач: Львівська обласна прокуратура, код ЄДРПОУ 02910031, UA138201720343140001000000774 у ДКСУ у м. Києві, (79005, м. Львів, проспект Шевченка, 17/19) 2422,40 грн. судового збору. 
4. Наказ видати після набрання законної сили рішенням суду відповідно до ст. 327 ГПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 29.05.2026.

Суддя Гоменюк З.П.