Справа № 761/14665/26
Провадження №1-кп/761/3681/2026

В И Р О К 
іменем України

12 червня 2026 року   Шевченківський районний суд м. Києва в складі: 
головуючого судді    ОСОБА_1 , 
за участі секретаря с/з   ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 12026105100000281 від 08 березня 2026 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Носівка, Чернігівської області, українця, з неповною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:
прокурора     ОСОБА_4 ,
обвинуваченого    ОСОБА_3 ,
захисника     ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В:

19.09.2025 у Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь» на посаді водія-санітара відділення спеціальних автомобілів (санітарно-евакуаційних) автомобільного взводу проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, старший солдат ОСОБА_3 .
Стаття 68 Конституції України встановлює, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.
Відповідно до ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України.
Згідно зі ст. 178 Цивільного кодексу України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.
Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі ст. 13 Закону України «Про наркотичні засоби психотропні речовини і прекурсори» на території України забороняється обіг аналогів наркотичних засобів і психотропних речовин, за винятком їх використання в цілях, передбачених статтями 19 та 20 цього Закону.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», на території України встановлюються заходи контролю за обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що передбачають окрім іншого: визначення основних умов, вимог, правил і системи заходів, пов`язаних з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин в Україні; ліцензування відповідних видів діяльності з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів; запровадження системи дозволів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та контролю за дотриманням дозвільних документів; застосування заборон та обмежень щодо обігу окремих наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та встановлення квот, у межах яких здійснюються виробництво, виготовлення, зберігання, ввезення на територію України, вивезення з території України наркотичних засобів і психотропних речовин; відпуск фізичним особам наркотичних засобів, психотропних речовин лише за рецептом лікаря і відповідно до медичних показань; встановлення обмежень, пов`язаних з виконанням окремих видів діяльності (робіт, професій, служби) у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів; запровадження відповідальності за порушення законодавства про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори; інші заходи, передбачені Законом та міжнародними договорами України.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин на території України дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цим Законом, а в передбачених ним випадках - у порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України та відповідних центральних органів виконавчої влади.
Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-ХІІ визначено, що наркотичні, психотропні, сильнодіючі отруйні лікарські засоби (за винятком отримуваних громадянами за призначенням лікаря) не можуть перебувати у власності громадян.
Під час проходження військової служби ОСОБА_3 повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст. ст. 11, 12, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Однак, всупереч вищенаведеним нормативно-правовим актам водій-санітар відділення спеціальних автомобілів (санітарно-евакуаційних) автомобільного взводу Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь», старший солдат ОСОБА_3 вчинив незаконне придбання та зберігання психотропної речовини у великому розмірі, без мети збуту, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 309 КК України за наступних обставин.
Під час досудового розслідування встановлено, що в один із днів, але не пізніше 14 год. 21 хв. 02.03.2026, за невстановлених обставин, ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою особистого вживання без мети збуту, у порушення вищенаведених нормативно - правових актів, незаконно придбав речовину синього кольору масою 24,860 г., яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 18,396 г, що є особливо великим розміром, для подальшого вживання та незаконно зберігав її при собі без мети збуту.
Під час перебування ОСОБА_3 02.03.2025, приблизно о 14 год. 10 хв. за адресою: м. Київ, провулок Політехнічний, поблизу будинку № 1/33, біля поштомату «Нової пошти», останній був зупинений працівниками поліції. За результатами проведених слідчих дій виявлено факт незаконного зберігання ОСОБА_3 без мети збуту, у розрізаному полімерному пакеті білого кольору в якому знаходиться інший полімерний пакетик закритий пазовою застібкою, в якому міститься речовина синього кольору, масою 24,860 г, яка містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 18,396 г, що є особливо великим розміром, яку в подальшому вилучено.
Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, кваліфікованого за ч. 3 ст. 309 КК України, визнав у повному обсязі та показав, що дійсно, за вказаних в обвинувальному акті обставин, він вчинив дане кримінально каране діяння. ОСОБА_3 зокрема заявив, що він у повній мірі усвідомив кримінально-протиправний характер своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд не призначати суворе покарання.
Слід зазначити, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.
Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За згодою учасників судового провадження суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі викладеного, пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення, визнане судом повністю доведеним, воно ніким не оспорюється.
Таким чином, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини в особливо великих розмірах, без мети збуту, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 309 КК України.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нового кримінального правопорушення. 
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, характер його діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Зокрема, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.
Обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_3 , є щире каяття.
Обставин, які б, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжували покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено. 
Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, враховуючи, що його перевиховання і виправлення цілком можливе без ізоляції від суспільства, ОСОБА_3 допустимо звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.
Таке покарання стосовно ОСОБА_3 є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. 
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Арешт на майно обвинуваченого не накладався.
Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не встановлено.
У справі залучено судових експертів, вартість послуг яких по проведенню судових експертиз складає 7131 грн. 20 коп., що суд визнає процесуальними витратами у кримінальному провадженні, а тому зазначена сума грошових коштів підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.
Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку, встановленому ст. 100 КПК України. 

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, призначивши йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України, від призначеного покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_3 звільнити з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 7 131 гривень 20 копійок процесуальних витрат у кримінальному провадженні, пов`язаних з залученням судових експертів.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирати. 
Речові докази: 
диск, на якому містяться відеозаписи затримання ОСОБА_3 за адресою: м. Київ, провул. Політехнічний, 1/33 від 02.03.2026 - залишити в матеріалах кримінального провадження;
особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено -PVP, масою 18,396 г. із первинним пакуванням, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено -PVP, масою 0, 011 г. із первинним пакуванням - знищити. 
На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України. 

Суддя Шевченківського
районного суду м. Києва ОСОБА_6