РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року 	справа № 580/1757/26 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Гаращенка В.В.,
за участю:
секретаря судового засідання: Галасун А.О.,
представника позивача: Попова А.В. – за ордером, 
представника відповідача: Кузьмишина О.О. – за посадою,
розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1  звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому просить:
- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 24.11.2025 №0213500707.
Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 02.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про безпідставність висновків фактичної перевірки про порушення позивачем пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (Закон №265/95-ВР) через проведення розрахункових операцій з видачею фіскальних чеків, які не містять обов`язкових реквізитів. Як зазначено в позовній заяві, платником податків використовуються програмні реєстратори розрахункових операцій, які не поєднані і не з`єднанні з платіжними терміналами, відповідно у позивача не було обов`язку друкувати рядки 12-17 фіскального чека. При цьому, за твердженням представника позивача, законодавством не встановлено обов`язку щодо поєднання платіжних терміналів з програмними реєстраторами розрахункових операцій. 
Відповідач у відзиві на адміністративний позов проти його задоволення заперечив, мотивуючи свою позицію тим, що контролюючим органом досліджувались чеки за допомогою інформаційної системи СОД РРО за період з 06.08.2025 по 20.10.2025 року та встановлено відсутність обов`язкових реквізитів рядків 12-17 фіскального чека, за таких умов, POS термінал не міг бути не з`єднаний, або не поєднаний з ПРРО, фіскальний №4001205800 в період з 05.08.2025 року по 16.10.2025 року. Крім того, позивач листом від 21.10.2025 б/н (вхідний ГУ ДПС №44028/6 від 21.10.2025) повідомив про те, що банківський термінал з`єднаний з ПРРО на рівні програмного продукту, обмін даних відбувається автоматично.
Відповідач стверджує, що ФОП ОСОБА_1 в період з 05.08.2025 по 16.10.2025 використовував у своїй діяльності, платіжний термінал Ingenico DESK/3200 серії S1CR086Y та ПРРО Checkbox та змінив тип суміщення з «нежорсткого з`єднання» до повністю автоматизованої передачі даних у режимі «жорсткого з`єднання». Проте, незалежно від типу суміщення («жорстке» чи «нежорстке»), вчинене правопорушення у вигляді відсутності обов`язкових реквізитів в чеку, є правомірним та підпадає під відповідальність, визначену чинним законодавством.
У відповіді на відзив позивач заперечив проти викладених у відзиві аргументів, зазначивши, що поданий позивачем лист від 21.10.2025 засвідчує, що саме станом на 21.10.2025 банківський термінал з`єднаний з ПРРО, однак за перевірений період таке з`єднання не відбувалось. Також позивач просив врахувати, що законодавство не містить визначення «жорстке» чи «нежорстке» з`єднання, тому відповідач необґрунтовано посилається на вказані терміни.
У запереченні на відповідь відповідач звернув увагу на фактичну наявність податкового правопорушення та просив відмовити в задоволенні позову.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити повністю.
Розглянувши подані документи і матеріали, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов наступного.
Судом встановлено, що на підставі статей 20.1.2, 20.1.4, 20.1.8 – 20.1.11 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.3, 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями) (далі -Кодекс), відповідно до наказу від 16.10.2025 № 2652-п проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , за місцем фактичного здійснення діяльності за адресою: АДРЕСА_1 за період діяльності з 27.06.2023 по 21.10.2025 року. За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 22.10.2025 №16518/Ж5/23-00-07-07- 01/2869409114. 
Відповідно до висновків акту перевірки, посадовими особами відповідача встановлено порушення: 
- вимог пунктів 1, 2 статті 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265). 
Не погоджуючись з висновками акту перевірки, позивач подавав заперечення (вх. ГУ ДПС від 06.11.2025 №47331/6) до акту фактичної перевірки від 22.10.2025 №16518/Ж5/23-00-07-07-01/2869409114. За результатами розгляду заперечення висновки акту перевірки залишено без змін. 
За результатами висновків акту фактичної перевірки, ГУ ДПС у Черкаській області винесено податкове повідомлення-рішення від 24.11.2025 № 0213500707, яким застосовано штрафну санкцію в сумі 3 239 670,50 грн., за порушення вимог пунктів 1, 2 статті 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265). 
Не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивач подав скаргу до ДПС України, за результатами розгляду скарги, рішенням ДПС України від 30.01.2026 року №2502/6/99-00-06-03-02-06, скарга залишена без задоволення.
Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду.
Перевіряючи правомірність нарахування штрафних санкцій та застосування до позивача відповідальності, суд враховує, що правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначаються Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР (далі – Закон №265/95-ВР), дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
Відповідно до приписів пунктів 1, 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:
– проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;
– надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
Згідно визначень, наведених у статті 2 Закону № 265/95-ВР:
розрахункова операція – приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки – оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця;
розрахунковий документ – документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.
Отже, за змістом наведених вимог суб`єкти господарювання зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та видавати (в паперовому вигляді та/або електронній формі) розрахунковий документ встановленої форми та змісту, що підтверджує виконання розрахункової операції.
Пунктом 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР визначено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:
– у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:
100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) – за порушення, вчинене вперше;
150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) – за кожне наступне вчинене порушення.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що пункт 1 статті 17 Закону №265/95-ВР встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з трьох обов`язків: 
1) непроведення розрахункової операції через РРО; 
2) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки; 
3) невидача відповідного (тобто такого, що відповідає вимогам щодо форми і змісту) розрахункового документа. 
Перші два обов`язки суб`єкта господарювання випливають зі змісту пункту 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР, а третій – з пункту 2 статті 3 Закону №2 65/95-ВР. Відповідно, наявність будь-якої з таких обставин (у сукупності або окремо) і утворює склад правопорушення.
Предметом доказування у справах, пов`язаних із притягненням суб`єкта господарювання до відповідальності на підставі пункту 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР, є встановлення на підставі належних і допустимих доказів фактів, з якими контролюючий орган пов`язує допущення порушення суб`єктом господарювання вимог пункту 1 та/або 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР.
У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР, перевірці підлягають обставини безпосереднього здійснення розрахункової операції, однак, її непроведення через РРО, та/або здійснення розрахункової операції на більшу суму, ніж проведено через РРО.
У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого вимогам щодо форми і змісту.
Як свідчать матеріали справи, до позивача застосовані штрафні санкції за невидачу відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункових операцій. 
У цьому контексті суд звертає увагу, що абзацом дев`ятнадцятим статті 2 Закону №265/95-ВР визначено, що розрахунковий документ – документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону № 265/95-ВР форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій чи використанням розрахункових книжок, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів затверджене наказом Міністерства фінансів України № 13 від 21 січня 2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2016 року за №220/28350 (далі – Положення № 13).
Відповідно до пункту 1 розділу I Положення № 13, визначено форми і зміст розрахункових документів / електронних розрахункових документів, які в обов`язковому порядку мають надаватися особам, які отримують або повертають товар, отримують послуги або відмовляються від них, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням інтернету, при здійсненні розрахунків суб`єктами господарювання для підтвердження факту: продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, ресторанного господарства та послуг; здійснення операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, якщо такі операції виконуються не в касах банків; здійснення операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів; приймання комерційними агентами банків та небанківськими надавачами платіжних послуг та їх комерційними агентами готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування (далі - ПТКС), за винятком ПТКС, що дають змогу користувачеві здійснювати виключно операції з отримання коштів.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Положення №13 фіскальний чек має містити такі обов`язкові реквізити, зокрема: ідентифікатор еквайра та торгівця або інші реквізити, що дають змогу їх ідентифікувати (рядок 12); ідентифікатор платіжного пристрою (рядок 13); сума комісійної винагороди еквайра (у разі наявності) (рядок 14); вид операції (рядок 15); реквізити електронного платіжного засобу (платіжної картки) у форматі, що дозволений правилами безпеки емітента або платіжної системи (для електронних платіжних засобів, що використовуються для здійснення операцій у платіжній системі), перед якими друкуються великі літери «ЕПЗ» (рядок 16); напис «ПЛАТІЖНА СИСТЕМА» (найменування платіжної системи, платіжний інструмент якої використовується, код авторизації або інший код, що ідентифікує операцію в платіжній системі та/або код транзакції в платіжній системі, значення коду) (рядок 17).
Пунктом 4 розділу ІІ Положення №13 установлено, що рядки 12– 17 фіскального чека заповнюються у разі застосування під час проведення розрахунків з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) платіжного терміналу, з`єднаного або поєднаного з реєстратором розрахункових операцій / програмним реєстратором розрахункових операцій. 
Надаючи тлумачення пунктам 2, 4 Положення №13, Верховний Суд у постанові від 03.11.2023 справа №640/23582/21 висловив правову позицію, за якою суб`єкт господарювання при здійснені розрахункової операції в розрахунковому документі зазначає рядки 10-17, визначені в пунктах 2, 4, 5 розділу ІІ Положення №13 лише у разі застосування під час проведення розрахунків електронного платіжного засобу (платіжної картки) платіжного терміналу, з`єднаного або поєднаного з реєстратором розрахункових операцій. У разі, якщо платіжний термінал не з`єднаний з реєстратором розрахункових операцій, господарюючий суб`єкт не зобов`язаний вказувати ці реквізити в розрахунковому документі. В такому випадку немає підстав розцінювати не відповідність (не роздрукування, не видача) розрахункового документу встановленим вимогам, як порушення пунктів 1,2 статті 3 Закону №265/95-ВР. При цьому чинним законодавством не встановлено обов`язку використовувати лише платіжні термінали, з`єднанні або поєднанні з РРО/ПРРО.
Наведений правовий висновок висловлено касаційним судом щодо аналогічних за змістом правових норм у подібних правовідносинах, тому суд вважає релевантним цей висновок до розглядуваних спірних відносин. При цьому суд ураховує, що рядки 11-17 згідно з пунктом 2 та пункт 4 розділу ІІ Положення №13 у редакції, чинній до внесення змін наказом Міністерства фінансів України 08.06.2021 №329, є тотожними рядкам 12-17, які передбаченні пунктом 2 розділу ІІ Положення №13 у чинній на час спірних відносин редакції. Залишився незмінним за своїм змістом і пункт 4 розділу ІІ Положення №13. 
З урахуванням такого тлумачення пунктів 2, 4 Положення №13, суд зазначає про відсутність у платника податків обов`язку з`єднувати/поєднувати електронний платіжний термінал з програмним реєстратором розрахункових операцій. 
Представником позивача додано лист ФОП ОСОБА_2 №05/11-25 від 05.11.2025, якому повідомлено позивача, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору із супроводу програмного забезпечення № 01.08-25 від 01.08.2025, послуги із супроводу програмного забезпечення SYRVE надаються за адресою ведення господарської діяльності Виконавцем: м. Черкаси. вул. Хрещатик, буд. 190. Замовнику надано доступ до програмного забезпечення із інтеграцією з банківським терміналом серії SICR086Y 202917303221047117548486 та із використанням ПРРO Checkbox. Починаючи з 05 серпня 2025 року інтеграція платіжної системи з SYRVE здійснювалася типом «нежорсткого з`єднання», тобто з необхідністю ручного введення відповідних сум касиром у платіжному терміналі. Після спливу деякого часу від Замовника почали надходити звернення щодо частих помилок касирів та систематичних збоїв у роботі програмного продукту. У зв`язку з цим Виконавець 16 жовтня 2025 року після вечірнього закриття робочої зміни касиром Виконавця змінив, налаштування та перевів SYRVE до інтеграції по типу «жорсткої прив`язки», за якої система не вимагає ручного введення сум касиром у платіжному терміналі, а передача сум із РРО/ПРРО до терміналу здійснюється автоматично, без ручного введення. Підсумовуючи викладене, у період з 05 серпня 2025 року до 16 жовтня 2025 року у Замовника діяла інтеграція платіжної системи з SYRVE типу «нежорсткого з`єднання» (з необхідністю ручного введення відповідних сум касиром у платіжному терміналі). Починаючи з 17 жовтня 2025 року і до теперішнього часу у Замовника використовується програмна система з «жорсткою прив`язкою», за якої передача сум із РРОРРО до терміналу здійснюється автоматично, без ручного введення.
Під час судового розгляду адміністративної справи представник відповідача пояснив, що оскільки платіжні термінали та програмний реєстратор розрахункових операцій під`єднані до мережі інтернет вони вважаються поєднаними/з`єднаними, тому фіскальні чеки повинні містити всі реквізити, передбачені наведеними приписами Положення №13.
На думку суду, таких доводів контролюючого органу недостатньо для спростування інформації, зазначеної у вищенаведеному листі ФОП ОСОБА_2 №05/11-25 від 05.11.2025, про відсутність поєднання платіжного терміналу та програмного реєстратора розрахункових операцій, що використовує позивач. 
З огляду на те, що твердження контролюючого органу ґрунтується на припущеннях щодо поєднаності/з`єднаності платіжних терміналів та програмного реєстратора розрахункових операцій через їх підключення до мережі інтернет, однак не з`ясовано поєднаності/з`єднаності відповідних пристроїв під час фактичної перевірки, не надано інших доказів, які б спростовували або ставили під сумнів проаналізовані судом письмові докази подані позивачем, суд вважає зазначені докази належними та достатніми (за встановлених обставин), для висновку про недоведеність контролюючим органом поєднаності/з`єднаності web-версії програмного реєстратора розрахункових операцій з платіжним терміналом під час проведення фактичної перевірки і здійснення контрольної розрахункової операції. 
Твердження податкового органу, що позивач самостійно підтвердив безпосереднє з`єднання листом від 21.10.2025, суд вважає необґрунтованими, оскільки цей лист не містить відомостей коли саме відбулось з`єднання. Позивач заперечив наявність такого з`єднання та повідомив про його появу 17.10.2025. Натомість, листом ФОП ОСОБА_2 спростовано наявність з`єднання у період з 05.08.2025 по 16.10.2025.
З огляду на викладене, суд зазначає про необґрунтованість висновків контролюючого органу щодо порушення позивачем пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР в частині невидання фіскального чеку з усіма обов`язковими реквізитами, зокрема з зазначенням рядків 12-17, оскільки зазначення цих реквізитів у спірному випадку не було обов`язковим через не встановлення поєднаності/з`єднаності платіжних терміналів та реєстраторів розрахункових операцій.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, відповідно оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає визнанню протиправними та скасуванню.
Щодо решти доводів сторін суд застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 24.11.2025 №0213500707.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, код ЄДРПОУ 44131663) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 16640 (шістнадцять тисяч шістсот сорок) грн. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 22 травня 2026 року.

Суддя 	Валентин ГАРАЩЕНКО