Номер провадження 2/754/6737/26
Справа №754/4160/26
РІШЕННЯ 
Іменем України

06 травня 2026 року м. Київ
Деснянський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Коваленко І.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 13 500,00 грн, та ухвалив таке рішення.
Стислий виклад позицій сторін
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП", як новий кредитор за споживчим кредитним договором № 71988462 від 28.07.2025, звернувся до суду з позовом до Відповідачки, ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості в розмірі 13 500,00 грн, яка складається з 4 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 900,00 грн заборгованості за сумою відсотків, 600,00 грн комісії та 8 000,00 грн пені та штрафу.
Також Позивач просить покласти на Відповідачку судові витрати, які складаються зі сплаченого ним судового збору в розмірі 2 662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500,00 грн.
Відповідачка відзив на позов не подала.
Відповідачка повідомлена належним чином про розгляд справи у суді. Ухвала про відкриття провадження у справі надсилалась на адресу, що є зареєстрованим місцем проживання Відповідачки. Поштовий конверт повернуто з відміткою 25.03.2026 "адресат відсутній за вказаною адресою". День проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання, що зареєстровано у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, є належним повідомленням про розгляд справи та врученням ухвали про відкриття провадження у справі (пункт 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, пункт 5 частини шостої статті 272 ЦПК України).
Суд додатково надсилав копію ухвали про відкриття провадження у справі на відому елетронну адресу riksel1@rambler.ru та інформацію про розгляд справи - на номер телефону НОМЕР_1 , що вказаний в позовній заяві та кредитному договорі, з метою вжиття заходів щодо належного повідомлення Відповідачки про розгляд справи.
22.04.2026 за клопотанням представника Відповідачки надав доступ до матеріалів справи в електронній формі. 
Суд вирішує справу за наявними матеріалами у зв`язку з ненаданням Відповідачкою відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, і не заявлення клопотання про надання додаткового часу для подання відзиву (частина восьма статті 178 ЦПК України).
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН, ОЦІНКА СУДУ
Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) за кредитним договором зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, a позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 Цивільного кодексу України).
Закон встановлює особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту (частина третя статті 1054 Цивільного кодексу України).
Закон України "Про споживче кредитування" визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері та встановлює, що договір про споживчий кредит є видом кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, a споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (пункт 1-1 частини першої статті 1).
Закон також встановлює, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (пункт 4 частини першої статті 1, абзац четвертий частини другої статті 8).
Договір про споживчий кредит зазначає порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися) (пункт 10 частини першої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування").
28.07.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" (Первісний кредитор) та Відповідачка, ОСОБА_1 , уклали договір про споживчий кредит № 71988462 у формі електронного документа з урахуванням особливостей укладання кредитного договору в електронному вигляді, що визначені Законом України "Про електронну комерцію". 
Крім того, 16.08.2025 сторони уклали додаткову угоду № 15573053 про продовження строку кредитування.
Перед підписанням договору Відповідачка проходила ідентифікацію з використанням системи BankID НБУ. Первісний кредитор здійснив отримання ідентифікаційних даних Відповідачки та їх верифікацію із використанням цієї системи.
Зазначені дії дозволили кредитодавцю однозначно встановити особу Відповідачки, яка пройшла процедуру реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі та отримала доступ до особистого кабінету. Сторони уклали електронний правочин після належної ідентифікації особи позичальника.
Відповідачка підписала договір про надання споживчого кредиту та додаткову угоду електронним підписом з одноразовими ідентифікаторами 57645 та 73405 відповідно до умов договору.
На виконання умов договору 28.07.2025 ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" перерахувало Відповідачці кошти на платіжну картку НОМЕР_2 в сумі 4 000,00 грн, яку Відповідачка вказала при оформленні кредиту. Ця платіжна операція відбулася через надавача платіжних послуг Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРОПЕЙСЬКА ПЛАТІЖНА СИСТЕМА", яке включено до реєстру платіжної інфраструктури Національного банку України.
Факт перерахування кредитних коштів підтверджується довідкою № КД-000023960 від 06.01.2026, виданою ТОВ "ЄВРОПЕЙСЬКА ПЛАТІЖНА СИСТЕМА", відповідно до якої повідомлено, що на виконання договору про переказ коштів №ПВ30-09-20 /1 від 30.09.2020, що укладений з ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ", було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 28.07.2025 на суму 4 000,00 грн. Номер транзакції - 17ba7318-3374-4515-a78c-e901108cb22b. Код авторизації - 977654. Призначення платежу: зарахування на картку, ЕПЗ НОМЕР_2 .
Оцінюючи цей доказ, суд враховує, що згідно з нормами частини четвертої статті 31 Закону України "Про платіжні послуги" від 30 червня 2021 року № 1591-IX після виконання платіжної операції надавач платіжних послуг платника зобов`язаний надати платнику у спосіб та в порядку, визначені договором, таку інформацію: відомості, які дають змогу платнику ідентифікувати виконану платіжну операцію та інформацію про отримувача (за наявності технічної можливості); суму платіжної операції у валюті рахунку платника та у валюті платіжної операції; суму всіх комісійних винагород та зборів, що утримані з платника за виконання платіжної операції (за наявності технічної можливості розмір кожної комісійної винагороди зазначається окремо); курс перерахунку іноземної валюти (якщо платнику надавалися послуги з виконання операцій з обміну іноземної валюти); дату і час прийняття до виконання платіжної інструкції, дату валютування (у разі її зазначення).
Також у статті 46 цього Закону встановлено, що надавач платіжних послуг отримувача під час виконання платіжної операції з метою встановлення належного отримувача коштів за платіжною операцією зобов`язаний перевірити в платіжній інструкції відповідність: 1) реєстраційного номера облікової картки платника податків - фізичної особи, або серії (за наявності) та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); або 2) унікального ідентифікатора отримувача. Надавач платіжних послуг приймає рішення щодо перевірки в платіжній інструкції інформації, зазначеної в пунктах 1 або 2 цієї частини, самостійно, а якщо він є учасником платіжної системи - згідно з правилами платіжної системи. Надавач платіжних послуг отримувача зараховує кошти за платіжною операцією на рахунок отримувача лише у разі, якщо зазначена у пункті 1 або 2 цієї частини інформація, яку він перевіряє відповідно до вимог цієї частини, відповідає тій інформації про отримувача, що зберігається у такого надавача платіжних послуг.
У разі невідповідності номера рахунку та/або коду отримувача надавач платіжних послуг отримувача має право: 1) зупинити проведення платіжної операції на строк до чотирьох робочих днів та зарахувати кошти на відповідний рахунок для встановлення належного отримувача. У разі неможливості встановлення належного отримувача надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний не пізніше четвертого робочого дня після надходження коштів повернути їх надавачу платіжних послуг платника із зазначенням причини повернення; 2) не уточнювати номер рахунку та/або код отримувача. У такому разі надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний повернути кошти надавачу платіжних послуг платника не пізніше наступного робочого дня після їх надходження із зазначенням причини повернення.
Тобто, зважаючи на наведені норми Закону України "Про платіжні послуги" у разі, якщо б під час виконання платіжної операції щодо перерахування кредитних коштів Відповідачці, відомості про неї, як про належного отримувача кредиту не підтвердились, то операція із зарахування таких коштів взагалі б не відбулась.
Отже, довідка, видана фінансовою компанією (суб`єктом господарювання у сфері надання платіжних послуг), яка має відповідну ліцензію, є належним доказом. Вона містить інформацію про здійснення платежу в рамках договірних відносин між первісним кредитором і Відповідачкою, що безпосередньо свідчить про проведення фінансової операції та повністю відповідає вимогам законодавства щодо належності, допустимості та достовірності доказів. Така довідка у сукупності з електронним договором є належним первинним документом у розумінні статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", оскільки вона містить відомості про здійснену операцію.
Суд, ураховуючи принцип змагальності, бере до уваги також відсутність будь-яких заперечень щодо вказаних обставин зі сторони Відповідачки, а також те, що укладенню договору передувала ідентифікація Відповідачки за допомогою Системи BankID НБУ, Відповідачка самостійно вказала у заявці номер картки, на яку необхідно перерахувати кошти.
У пунктах 15.15, 15.16 постанови від 27 березня 2024 року у справі № 191/4364/21 Велика Палата Верховного Суду з посиланням на висновки постанови від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19), від 29 січня 2021 року у справі № 922/51/20 зауважила, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від стандарту "достатність доказів", підкреслює необхідність зіставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Отже, на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
При цьому Суд зауважує, що не визнає факт перерахування коштів доведеним лише через те, що про нього заявив Позивач. Ця обставина встановлюється судом як юридичний факт виключно на підставі оцінки поданих Позивачем доказів (договору та листа-підтвердження надавача платіжних послуг). Відповідачка не надала банківської виписки з власного рахунку для спростування доказів Позивача, клопотання про витребування доказів не заявляла, тому суд, застосовуючи стандарт вірогідності доказів (стандарт більшої переконливості), доходить висновку, що факт перерахування коштів є доведеним.
За умовами договору та додаткової угоди Відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти протягом 50 днів, тобто не пізніше 15.09.2025.
Умови Договору встановлюють обов`язок Відповідачки повертати кредитну заборгованість шляхом перерахування грошових коштів на банківські рахунки Товариства. Відповідачка мала здійснити повне погашення тіла кредиту (основної суми боргу) у розмірі 4 000,00 грн не пізніше 15.09.2025. Умови Договору та додаткової угоди передбачають також застосування фіксованої процентної ставки у розмірі 0,25%, а згодом 1,00% в день протягом строку кредитування.
Позивач довів порушення Відповідачкою умов цього договору шляхом неналежного виконання обов`язку з повернення кредитних коштів та сплати процентів. Натомість Відповідачка не реалізувала своє право на подання заперечень та доказів на їх підтвердження, не надала суду жодних доказів, які б підтверджували повне або часткове погашення існуючої кредитної заборгованості.
Відповідно до розрахунку первісного кредитора, що надав Позивач, у Відповідачки утворилася заборгованість у розмірі 4 000,00 грн за тілом кредиту, 900,00 грн заборгованості за відсотками, нарахованими за період користування кредитом: з 28 липня 2025 року (дата укладення кредитного договору та видачі коштів) до 15 вересня 2025 року (кінцева дата строку кредитування), тобто в межах строку кредитування.
Суд перевірив розрахунок заборгованості, наданий Позивачем, визнав його обґрунтованим. Цей розрахунок підтверджується первинними документами, які були подані разом із позовною заявою.
Відповідачка не надала суду жодних доказів, які б спростовували або ставили під сумнів обґрунтованість наданого Позивачем розрахунку, а також не надала свій власний контррозрахунок заборгованості.
Щодо вимоги про стягнення комісії
Позивач просить стягнути комісію в розмірі 600,00 грн.
Суд вважає обґрунтованою вимогу Позивача про стягнення комісії за видачу кредиту в розмірі 600,00 грн, що нарахована згідно з умовами Договору.
Суд ураховує, що Закон України "Про споживче кредитування" прямо встановлює, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (пункт 4 частини першої статті 1, абзац четвертий частини другої статті 8).
Вказаний Закон передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію. Відповідна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, а також Верховного Суду від 17 квітня 2025 року у справі № 910/1274/24 та від 01 липня 2025 року у справі № 910/2578/24.
Верховний Суд також наголошував, що нікчемними є положення договорів щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту, якщо кредитодавець не зазначив переліку додаткових та супутніх послуг, які надаються за таку комісію (постанови Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 та від 09 жовтня 2024 року у справі № 582/202/22).
Натомість у справі, що розглядається, до стягнення заявлено не щомісячну плату, а разову комісію за видачу кредиту у розмірі 600,00 грн. Суд встановив, що зазначена сума була нарахована на підставі пункту 2.2.4 Договору.
Згідно з умовами Договору комісія нараховується одноразово в день видачі коштів. Відповідачка була належним чином ознайомлена з розміром, базою розрахунку та порядком сплати цієї комісії ще до підписання правочинів, що підтверджується Паспортом споживчого кредиту, а також Додатком № 1 до Договору, у якому чітко зафіксовано суму комісії у розмірі 600,00 грн. Вказані документи Відповідачка підписала за допомогою електронного підпису (одноразового ідентифікатора).
Розглядаючи спір у подібних правовідносинах, Верховний Суд у постанові від 01 липня 2025 року у справі № 910/2578/24 підтвердив правомірність стягнення такої комісії, оскільки вона оплачується разово, позичальник був ознайомлений з цією умовою при підписанні договору, а її встановлення повністю відповідає положенням частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування".
З огляду на наведене, а також те, що Відповідачка не надала жодних доказів сплати вказаної суми, Суд виснував, що вимога про стягнення комісії за видачу кредиту в розмірі 600,00 грн є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Шодо стягнення пені та штрафу
Підстави для стягнення пені та штрафу за порушення грошового зобов`язання у розмірі 8 000,00 грн відсутні із огляду на дію спеціальної норми пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, яка звільняє позичальників за кредитним договором від відповідальності за прострочення виконання грошових зобов`язань під час воєнного стану. Позивач не має права вимагати стягнення з боржника додаткових коштів у виді неустойки (штрафу, пені) за порушення грошового зобов`язання у кредитних правовідносинах за період прострочення, що припав на період дії воєнного стану. Цією нормою установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Щодо відступлення права вимоги
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (пункт 1 частини першої статті 512, стаття 514 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною першою статті 1077 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Позивач у цій справі набув права вимоги до Відповідачки за договором споживчого кредиту, що є предметом спору, на підставі договору факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025, що був укладений з Первісним кредитором. Презумпція чинності цього договору не спростована на підставі рішення суду, яке набрало законної сили (стаття 204 Цивільного кодексу України). Усі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, a обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню у разі неспростування презумпції правомірності договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010).
Щодо обізнаності Відповідача про заміну кредитора, Суд зазначає, що відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків, і в такому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Проте, матеріали справи не містять доказів того, що Відповідач здійснив будь-які платежі на погашення кредитної заборгованості як на рахунок нового, так і первісного кредитора. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Керуючись принципом змагальності, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, суд вирішив, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню частково у загальному розмірі 5 500,00 грн (4 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 900,00 грн - заборгованість за відсотками, 600,00 грн - комісія).
Розподіл судових витрат
Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до частини першої, частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позовна заява була сформована та подана в електронній формі, тому Позивач сплатив судовий збір із застосуванням понижуючого коефіцієнта 0,8 у сумі 2 622,40 грн. 
Крім того, Позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500,00 грн. Суд, оцінивши подані Позивачем докази на підтвердження цих витрат (Договір про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025, Витяг з Акту № 5-ДІЛ від 02.01.2026 приймання-передачі наданої правничої допомоги, платіжну інструкцію на підтвердження оплати та ордер), вважає їх доведеними, реальними, обґрунтованими. 
Суд задовольнив позовні вимоги частково, тому з Відповідачки підлягає стягненню на користь Позивача судовий збір у розмірі 1 084,68 грн (2 662,40 грн х 5 500,00 грн / 13 500,00 грн) та витрати на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1 833,33 грн (4 500,00 грн х 5 500,00 грн / 13 500,00 грн).
Керуючись статтями 4, 13, 19, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП" заборгованість у загальній сумі 5 500,00 грн, що включає: 4 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 900,00 грн заборгованості за сумою відсотків та 600,00 грн заборгованості за комісією, а також судовий збір у розмірі 1 084,68 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 833,33 грн.
У решті вимог відмовити.
Позивач (Стягувач) Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП" (08205, м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, офіс 40/3, код ЄДРПОУ 44280974, IBAN: НОМЕР_3 в АТ "ОТП БАНК").
Відповідачка (Боржник) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ; адреса: АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя         Інна КОВАЛЕНКО