Справа № 199/11648/25
Провадження № 2/202/1236/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого - судді Мариніна О.В.
за участю секретаря судового засідання - Пєшкічевої А.Ю.
представника позивача ОСОБА_1 
відповідача ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 11.11.2023 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу у сторін є спільна дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вважає, що відповідачем не було створено належні умови для проживання дитини. На час подання позовної заяви спільна дитина сторін проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що відповідачка є працездатною особою, має сталий регулярний дохід, на утриманні інших осіб немає, в той же час щомісячно отримує державні виплати до досягнення дитиною трьох років. Позивач вважає, що відповідачка ухиляється від покладеного на неї чинним законодавством України обов`язку утримувати спільну дитину сторін, у зв`язку з чим просить суд стягнути аліменти з відповідачки на користь позивача на утримання спільної малолітньої дитини сторін у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника - платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 23.08.2025 року і до досягнення дитиною повноліття. 
Представник позивача – адвокат Довженко О.В. в судовому засіданні наголосив на тому, що відповідач працює та має стабільний дохід. Вказав, що на час розгляду справи в Чечеловському районному суді міста Дніпра перебуває на розгляді справа з цими ж сторонами у справі стосовно визначення місця проживання дитини. 
Відповідач в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог, з огляду на те, що вона перебуває наразі на обліку Центру зайнятості, офіційно не працевлаштована. Зазначила, що окрім дитини, народженої у шлюбі з позивачем у справі, має ще 2 дітей, а саме малолітню та неповнолітню дитину, які наразі проживають з нею, матеріальне забезпечення дітей надається їх батьком. Відповідач наголосила, що на її думку дитина має проживати разом з її матір`ю. 
Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами, щодо предмета спору на власний розсуд.
Судом встановлено, що з 11.11.2023 року сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстровану шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 , виданий 11.11.2023 року Соборним відділом держаної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса).
Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2025 року шлюб між сторонами розірвано, рішення набрало законної сили.
Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження № 1266 від 05.08.2024 року, що підтверджується відповідною копією свідоцтва по народження Серія НОМЕР_2 , виданий повторно 22.10.2024 року Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану по Новокадацькому та Чечеловському районах у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Дитина проживає разом із батьком та наразі на розгляді у суді перебуває справа стосовно визначення місця проживання дитини.
В той же час суд враховує, що  право на звернення з позовом про стягнення аліментів має той із батьків, з ким дитина проживає фактично, оскільки право дитини на кошти для життєдіяльності не може ставитися в залежність від того, чи офіційно визначено її місце проживання та до моменту вирішення спору про місце проживання дитина не може бути позбавлена належних засобів для існування.
Така позиція суду узгоджується із практикою КЦС ВС, викладеною у Постанові від 16 квітня 2026 року у справі № 314/5990/24 (провадження № 61-16072св25) – https://reyestr.court.gov.ua/Review/135994402. 
Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою статті. 12 вказаного Закону визначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними .
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
З метою детального та всебічного з`ясування всіх обставин справи, судом було зроблено запит до Державного реєстру платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих само зайнятими особами та відповідно до отриманої Відповіді № 2702098 від 06.05.2026 року встановлено, що відповідач - ОСОБА_2 дійсно перебуває на обліку Дніпропетровського обласного центру зайнятості, що підтверджується наявністю виплат від Дніпропетровського обласного центру зайнятості в березні 2026 року.
Окрім того, з Відповіді № 2702098 від 06.05.2026 року вбачається, що відповідач у справі отримує соціальні виплати від ГУ ПФК в Дніпропетровській області щомісячно з липня 2025 року.
Також судом при ухваленні рішення, на виконання вимог ст. 182 СК України, було досліджено питання наявність у відповідача інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.
Так, судом досліджено копію довідки 03-15/44 від 15.04.2026 року, яка видана Старостинським округом № 13 Магдалинівської селищної ради Самарівського району Дніпропетровської області, зі змісту якої встановлено, що відповідач у справі ОСОБА_2 проживає без реєстрації на території АДРЕСА_2 , разом з нею проживають: 
1) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 
2) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Судом також досліджено відповідні копії свідоцтв про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зі змісту яких вбачається що відповідач ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Аналізуючи вищевикладене, зважаючи, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, приймаючи до уваги що відповідачка наразі офіційно не працевлаштована, має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей, перебуває на обліку Дніпропетровського обласного центру зайнятості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти на утримання спільної із позивачем дитини у розмірі 1/6 (однієї третини) заробітку (доходу) боржника - платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи, що позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідачки на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн. 
Керуючись ст. ст. 141, 258-265, 268, 273 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_4 зареєстроване місце проживання АДРЕСА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 (однієї третини) заробітку (доходу) боржника - платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 23.08.2025 року і до досягнення дитиною повноліття. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 ( одна тисяча двісті одинадцять гривень) 20 копійок.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повне рішення суду складено 18 травня 2026 року.

Суддя        О.  В.  Маринін