ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року	Львів	Справа № 300/8697/24 пров. № А/857/44531/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді – Димарчук Т.М.,
суддів – Гінди О.М., Заверухи О.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року (суддя – Біньковська Н.В., м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у листопаді 2024 року звернулась в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – ГУПФУ в Івано-Франківській області), в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення №092350007810 від 30.05.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком; зобов`язати зарахувати до загального страхового стажу період навчання з 01.09.1979 по 27.06.1983 у Львівському електротехнікумі зв`язку; роботу в Івано-Франківському експлуатаційно-технічному вузлі з 26.07.1983 по 02.12.1983 на посаді електромеханік зв`язку; роботу у Псковському експлуатаційно-технічному вузлі з 29.02.1984 по 17.05.1986 на посаді електромеханік; роботу у Надвірнянському районному вузлі з 23.05.1986 по 31.12.1994 на посадах інженер по охороні праці та технічній безпеці та електромонтер станційного обладнання телефонного зв`язку; роботу у Надвірнянському районному вузлі електрозв`язку райтелеком з 02.01.1995 по 31.12.1997 на посаді електромонтер станційного обладнання 4-го розряду на АТС; зобов`язати призначити і виплачувати з 16.03.2024 пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.10.2025 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 30.05.2024 №092350007810. Зобов`язано ГУПФУ в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1979 по 27.06.1983 у Львівському електротехнікумі зв`язку Міністерства зв`язку СРСР та періоди роботи з 26.07.1983 по 02.12.1983 в Івано-Франківському експлуатаційно-технічному вузлі Міністерства зв`язку, з 29.02.1984 по 17.05.1986 у Псковському експлуатаційно-технічному вузлі, з 23.05.1986 по 31.12.1994 в Надвірнянському райвузлі зв`язку, з 02.01.1995 по 31.12.1997 у Надвірнянському районному вузлі електрозв`язку. Зобов`язано ГУПФУ в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.05.2024 про призначення пенсії за віком, із врахуванням встановлених обставин та викладених судом висновків у цій справі. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що при зверненні з заявою для призначення пенсії заявницею надано копію свідоцтва про шлюб, не засвідчене в установленому порядку. Вказує, що шлюб позивачки був зареєстрований на території російської федерації, оригінал свідоцтва про укладення шлюбу був втрачений, тому через відсутність інших документів про підтвердження зміни прізвища ОСОБА_2 , у пенсійного органу відсутні правові підстави зарахування стажу на підставі наданої копії свідоцтва про шлюб.
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 22.03.2024 у віці 60 років звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.36).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 29.03.2024 №092350007810 ОСОБА_1 відмовлено в призначені пенсії за віком. Зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1979 по 24.06.1983 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.08.1983, оскільки запис в трудовій не містить дати видачі диплому, тому такий період потрібно підтвердити дипломом із зазначенням інформації про присвоєння кваліфікації. Страховий стаж склав 28 років 2 місяці 1 день (а.с.38, 39).
13.05.2024 ОСОБА_1 повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.40).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.05.2024 №092350007810 ОСОБА_1 відмовлено в призначені пенсії за віком. Зазначено, що за доданими документами до загального страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.08.1983, оскільки підстава виправлення прізвища не містить підпису відповідальної особи, що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Оригіналу свідоцтва про шлюб не надано. Страховий стаж склав 20 років 11 місяців 26 днів (а.с.42, 43).
22.05.2024 ОСОБА_1 втретє звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.44).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 20.05.2024 №092350007810 ОСОБА_1 відмовлено в призначені пенсії за віком. Зазначено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.08.1983, оскільки внесено запис щодо зміни прізвища, однак прізвище на титульному аркуші не змінено, чим порушено п. 2.13 Інструкції №58, а також не зараховано період навчання з 01.09.1979 по 27.06.1983 (довідка від 05.04.2024 №48), оскільки надана копія свідоцтва про шлюб не засвідчена в установленому порядку. Інші документи про підтвердження зміни прізвища ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутні. Страховий стаж становить 20 років 11 місяців 26 днів (а.с.48, 49).
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з відповідним позовом.
Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що пенсійний орган формально підійшов до виконання своїх обов`язків щодо вирішення питання призначення пенсії позивачу, без врахування в сукупності наявних в матеріалах заяви про призначення пенсії документів, відсутності дипломатичних відносин з російською федерацією, та безпідставно не взяв до уваги записи у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 01.08.1983, відомості наданих довідок та світлокопії паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 при розрахунку страхового стажу. Водночас зазначив, що належним способом захисту в спірних правовідносинах є зобов`язання ГУПФУ в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву позивача від 22.05.2024 про призначення пенсії та прийняти відповідне рішення, із врахуванням встановлених обставин та викладених судом висновків.

Колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції обґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду регулюють Закони України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон №1788-ХІІ), від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058-IV).
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Пенсійний орган зазначає про наявність у позивача на час звернення із заявою про призначення пенсії 20 років 11 місяців 26 днів страхового стажу.
За змістом абзацу 1 частини 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).
Відповідно до частини 1 статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Згідно із статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).
Відповідно до пункту 1,2 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.
Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження стажу роботи приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Згідно з матеріалами справи, пенсійний орган не зарахував до страхового стажу позивача періоди з 01.09.1979 по 27.06.1983, з 26.07.1983 по 02.12.1983, з 29.02.1984 по 17.05.1986, з 23.05.1986 по 31.12.1994, з 02.01.1995 по 31.12.1997.
Пенсійний орган вказав, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.08.1983, оскільки внесено запис щодо зміни прізвища, однак прізвище на титульному аркуші не змінено, чим порушено п. 2.13 Інструкції №58, а також період навчання з 01.09.1979 по 27.06.1983 (довідка від 05.04.2024 №48), оскільки надана копія свідоцтва про шлюб не засвідчена в установленому порядку. Інші документи про підтвердження зміни прізвища ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутні.
Однак, колегія суддів звертає увагу, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637.
20.06.1974 постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань № 162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, яка була чинною до 29.07.1993 (надалі також - Інструкція №162).
Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1. Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.
Згідно з абзацами першим, другим, четвертим пункту 2.2. Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
У відповідності до п. 2.10 Інструкції №162 освіта – середня, середня спеціальна і вища – вказується тільки на підставі документів (атестата, посвідчення, диплома). Запис про незакінчену середню чи незакінчену вищу освіту також може бути здійснена тільки на підставі відповідних документів (студентського квитка, залікової книжки, довідки навчального закладу і т.п.). Професія чи спеціальність записуються в трудовій книжці на основі документа про освіту чи другого належного оформленого документа.
Пунктом 2.12 Інструкції №162 передбачено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.
За змістом абзаців першого-третього пункту 2.13. Інструкції №162 у графі 3 розділу “Відомості про роботу” у виді заголовка пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: “Прийнятий або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво” із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду.
Згідно із пунктами 2.25, 2.26 Інструкції №162 записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.
При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абзац 1 пункту 4.1. Інструкції № 162).
Пунктом 8 Інструкції №162 визначено, що контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок здійснюється у порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 06.09.1973 №656 “Про трудові книжки робочих та службовців”. Згідно із пунктом 1.4 Інструкції №162 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, також регулюються указаною вище постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 06.09.1973 №656 та Інструкцією №162.
У відповідності до пункту 18 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 06.09.1973 №656 “Про трудові книжки робочих та службовців” відповідальність за організацію роботи з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена особа, визначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.
Аналогічні вимоги містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 (надалі також - Інструкція №58).
За змістом пунктів 1.1., 2.2., 2.13 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по-батькові, дата народження.
Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів
Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи (п.2.26 Інструкції №58).

До заяви про призначення пенсії позивачем було надано трудову книжку серії НОМЕР_1 від 01.08.1983. У графі прізвище вказане « ОСОБА_3 », а також в наступному рядку зазначено прізвище « ОСОБА_4 » (мовою оригіналу). Також вказано, що прізвище ОСОБА_3 змінено на ОСОБА_5 згідно свідоцтва про одруження та паспорта НОМЕР_3 , НОМЕР_2 . Прізвище виправлено на ОСОБА_5 згідно паспорта НОМЕР_4 від 23.03.2000 Надвірнянським РВ УМВС України (а.с.66).
Означені записи на титульному аркуші про зміну прізвища містять відтиски печаток Івано-Франківської дирекції ВАТ «Укртелеком» та Івано-Франківської філії АТ «Укртелеком» і підпис відповідальної особи (а.с.7, 66).
Так, дійсно колишнє прізвище « ОСОБА_3 » не закреслено однією рискою, як це передбачено пунктом 2.12 Інструкції №162.
Разом з цим, на першій сторінці світлокопії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 у графі «прізвище, ім`я, по-батькові» зазначено ОСОБА_1 , а на другій сторінці вказано (російською мовою) – « ОСОБА_6 » (а.с.6, 51).
На титульному аркуші трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 01.08.1983 в рядках: “прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження вказано (мовою оригіналу): “ ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ” (а.с.66). На вказаному титульному аркуші трудової книжки позивача міститься відтиск печатки (мовою оригіналу) Ивано-Франковского експлуатационно-техничиского узла Министерства связи (а.с.7).
Як вірно вказує суд першої інстанції, не закреслення роботодавцем колишнього прізвища позивача ( ОСОБА_3 ) під час внесення нових даних щодо її прізвища (російською мовою " ОСОБА_4 "), з огляду на наявність на внутрішньому боці обкладинки означеної трудової книжки покликання на відповідні документи на підстав яких внесено такі зміни, а також наявності підпису відповідальної особи та відтиску печаток товариства, не можуть бути підставою для неврахування спірних періодів роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.08.1983.
Згідно записів №№1 – 14 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.08.1983 ОСОБА_1 з 26.07.1983 по 02.12.1983 працювала у Солотвинській дільниці електромеханіком зв`язку, з 29.02.1984 по 17.05.1986 - працювала на Псковкій дільниці зв`язку, з 23.05.1986 по 31.12.1994 працювала в Надвірнянському райвузлі зв`язку, з 02.01.1995 по 24.07.1998 – робота у Надвірнянському районному вузлі електрозв`язку, з 25.07.1998 по 21.10.2011 працювала в Надвірнянському центрі електрозв`язку №7 (в подальшому реорганізовано в Цех телекомунікаційних послуг №10 Івано-Франківської філії ВА «Укртелеком»). Також в трудовій книжці міститься запис про те, що позивач навчалася у Львівському електротехнікумі зв`язку (запис №1) (а.с.66-77).
В трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 01.08.1983 містяться записи щодо трудової діяльності з покликанням на первинні документи для внесення записів. Записи трудової книжки читабельні та зрозумілі, між собою пов`язані хронологічно, містять реквізити наказів (їх дату та номер) про призначення на посаду та звільнення з посади; записи засвідчені печатками.
Крім того, за змістом довідки Івано-Франківської філії АК «Укртелеком» від 12.05.2024 №06-18/144 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 працювала в Івано-Франківському експлуатаційному вузлі з 26.07.1983 по 02.12.1983, у Надвірнянському районному вузлі електрозв`язку з 02.01.1995 по 21.10.2011 (а.с.64).

Отже, позивач має трудову книжку, у якій містяться відповідні записи про періоди її роботи із відомостями, які відповідають вимогам законодавства.
Апеляційний суд погоджується, що доказів, які б свідчили про недостовірність таких записів, відповідачем суду не надано, а тому останні безпідставно не взяті до уваги відповідачем для призначення пенсії за віком.
З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно критично оцінив такі мотиви відмови у зарахуванні спірних періодів до страхового стажу, та зазначив, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.
Окрім того, Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а та від 04.09.2018 по справі №423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Також у постанові від 06.03.2018 по справі №754/14898/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
У постанові Верховного Суду від 19.02.2019 по справі №575/530/17 також вказано про заборону допущення відповідачами (органами пенсійного фонду) певного формалізму при зверненні осіб про призначення чи перерахунку пенсії.

Стосовно періоду навчання з 01.09.1979 по 27.06.1983, то підставою його не зарахування до страхового стажу позивача згідно довідки від 05.04.2024 №48 стало те, що ОСОБА_1 надано копію свідоцтва про шлюб, яке не засвідчене в установленому порядку. 
Згідно із підпунктами «з», «и», пункту 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590 (в редакції, чинній у період навчання позивача), було передбачено, що до загального стажу роботи зараховується навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічого навчання та в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації, а також навчання у вищих учбових закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т.д.).
За змістом пункту "д" частини 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до пункту 8 Порядку №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Під час навчання позивача діяли норми Інструкції № 162 пункт 2.15 якої передбачав, що студентам, особам, які навчаються, аспірантам та клінічним ординаторам, що мають трудові книжки, учбовий заклад (науковий заклад) вносить запис про час навчання на денних відділеннях (в тому числі підготовчих) вищих і середніх спеціальних учбових закладах, в партійних школах і школах профруху. Підставою для таких записів є накази учбового закладу (науковий заклад) про зарахування або відрахування студента, особи, яка навчається, аспіранта, клінічного ординатора.
В трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 01.08.1983 міститься запис №1 про навчання у Львівскому електротехнікумі св`язку з 01.09.1979. Вказаний запис внесено на підставі диплома серії НОМЕР_5 .
За змістом свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 20.01.2004 ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Молодків Надвірнянського району Івано-Франківської області (а.с.15).
В світлокопії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 15.06.1985 зазначено (мовою оригіналу): ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , родившаяся 15 марта 1964 года заключили брак 15.06.1985 о чем в книге регистации актов о заключении брака призведена запись за №14. После заключения брака присвоены фамилии жене – Єфимова. Место регистации Красноармийський сельский совет Порховского района Псковськой области (а.с.16).
На першій сторінці світлокопії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 у графі «прізвище, ім`я, по-батькові» зазначено ОСОБА_1 , а на другій сторінці вказано (російською мовою) – « ОСОБА_6 » (а.с.6, 51).
На 10 сторінці світлокопії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 у графі «сімейний стан» міститься запис про реєстрацію шлюбу відділом РАГСУ Порховского району Псковської області 15.06.1985 з ОСОБА_11 (а.с.6 зворот).
На титульному аркуші трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 01.08.1983, зокрема, вказано, що прізвище « ОСОБА_3 » змінено на « ОСОБА_5 » згідно свідоцтва про одруження та паспорта НОМЕР_3 , НОМЕР_4 . Вказано, що прізвище виправлено на ОСОБА_5 згідно паспорта НОМЕР_2 від 23.03.2000 Надвірнянським РВ УМВС України (а.с.66).
Як вірно зазначає суд першої інстанції, серія і номер паспорта, дата видачі, а також серія та номер свідоцтва про одруження, покликання на які містяться на внутрішньому боці обкладинки згаданої трудової книжки, збігаються із відомостями світлокопій паспорта громадянина України та свідоцтва про одруження позивачки, наявними у матеріалах справи.
В довідці відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж інформаційних технологій Національного університету «Львівська політехніка» від 05.04.2024 №48 зазначено, що ОСОБА_9 дійсно навчалася з 01.09.1979 по 27.06.1983 за спеціальністю «Багатоканальний електричний зв`язок» у Львівському електротехнікумі зв`язку Міністерства зв`язку СРСР. Фома навчання денна: згідно наказу ЛЕТЗ від 24.08.1979 №142 була зарахована на навчання; згідно наказу ЛЕТЗ від 27.06.1983 №105 закінчила навчання (а.с.62).
Колегія суддів погоджується про наявність підстав для зарахування періоду навчання позивача з 01.09.1979 по 27.06.1983 до її страхового стажу.

Слід наголосити, що законодавець поклав обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її неналежне ведення не може позбавити позивачку права на включення періодів роботи до її страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.
У постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду акцентував на тому, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, зокрема за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки, іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Така правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року по справі №687/975/17, у якій зазначено, що на особу не може перекладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що пенсійний орган формально підійшов до виконання своїх обов`язків щодо вирішення питання призначення пенсії позивачу, без врахування в сукупності наявних в матеріалах заяви про призначення пенсії документів, відсутності дипломатичних відносин з російською федерацією, та безпідставно не взяв до уваги записи у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 01.08.1983, відомості наданих довідок та світлокопії паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 при розрахунку страхового стажу.
За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивачки період навчання з 01.09.1979 по 27.06.1983 у Львівському електротехнікумі зв`язку Міністерства зв`язку СРСР та періоди роботи з 26.07.1983 по 02.12.1983 у Івано-Франківському експлуатаційно-технічному вузлі Міністерства зв`язку, з 29.02.1984 по 17.05.1986 у Псковському експлуатаційно-технічному вузлі, з 23.05.1986 по 31.12.1994 в Надвірнянському райвузлі зв`язку, з 02.01.1995 по 31.12.1997 у Надвірнянському районному вузлі електрозв`язку.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди скаржника з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду — без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року у справі №300/8697/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Т. М. Димарчук 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	О. Б. Заверуха