Справа № 594/309/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року м.Борщів

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Зушман Г.І. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_2 , про збільшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:
Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, посилаючись на те, що судовим наказом Борщівського районного суду Тернопільської області від 30 липня 2018 року у справі № 594/770/18 стягнуто з відповідача у її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 липня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Однак насьогодні на утримання дочки цієї суми недостатньо. На момент розгляду справи про стягнення аліментів у суді відповідач офіційно не працював, проте на сьогодні, відповідач регулярно сплачує вищезазначену суму аліментів, якої не вистачає на утримання дванадцятирічної дитини. З моменту постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки минуло 7 років, дочка стала доросліша, потребує більших матеріальних затрат на забезпечення її потреб, відповідно її матеріальний стан, як матері, значно погіршився, так як витрати на одяг, взуття, харчування, навчання та відпочинок дочки значно зросли. Відповідач фізично здоровий і має можливість надавати фінансову допомогу своїй дочці. Проходить військову службу у Збройних Силах України, військовій частині НОМЕР_1 , і отримує регулярно дохід, а тому вважає, що зміна способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/4 частку від заробітку/доходу відповідача задовольнить потреби в утриманні їхньої дитини, а тому вважає за доцільне змінити розмір аліментів шляхом його збільшення та стягувати з відповідача в її користь аліменти в частині від заробітку (доходу) відповідача на утримання дитини щомісяця до досягнення дитиною повноліття, однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Ухвалою суду від 13.03.2026 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Копію цієї ухвали разом з копіями позовної заяви та доданих до неї документів було направлено відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, які ним отримано 16.03.2026, що є належним врученням ухвали суду. 
Відповідач відзиву на позовну заяву не подавав.
Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти.
Позивачка ОСОБА_1 з 28.04.2009 перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 40, який 06.09.2018 рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області було розірвано.
Від даного шлюбу у сторін є малолітня дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_2 ), яка зареєстрована та проживає з позивачкою в АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з реєстру Борщівської територіальної громади від 09.02.2026, а також довідкою старости Сков`ятинського старостинського округу від 20.02.2026.
Судовим наказом Борщівського районного суду Тернопільської області від 30.07.2028 в справі 594/770/18 стягнуто із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , в користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки с.Шишківці Борщівського району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. 
Судовий наказ набрав законної сили 30.07.2018.
Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 27.12.2019 виправлено описку, допущену в судовому наказі Борщівського районного суду Тернопільської області від 30 липня 2018 року та у тексті судового наказу замість «Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » зазначено «Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » у всіх значеннях та відмінках.
Позивачка ОСОБА_1 змінила прізвище ОСОБА_6 на прізвище ОСОБА_7 , уклавши 01.11.2018 шлюб із ОСОБА_8 , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 21.03.2025.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. 
Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. 
Законом України "Пpo Державний бюджет на 2026 рік" з 01 січня 2026 року встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років – 3512,00 грн.
Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Позивачка, як одержувач аліментів, заявила вимоги про зміну розміру аліментів шляхом його збільшення та просить стягувати з відповідача в її користь аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача на утримання дитини щомісяця до досягнення дитиною повноліття, однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилається на те, що з часу присудження відповідачу сплати аліментів, майновий стан дитини змінився, а тому вважає, що зміна способу стягнення аліментів з твердої грошової суми в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на частку від заробітку/доходу відповідача задовольнить потреби в утриманні їхньої дитини.
Звертаючись до суду з позовом, позивачка посилається на те, що відповідач регулярно сплачує суму аліментів, призначену судовим наказом, однак цієї суми не вистачає на утримання дванадцятирічної дитини, дочка стала доросліша, потребує більших матеріальних затрат, оскільки витрати на одяг, взуття, харчування, навчання та відпочинок дочки значно зросли. Відповідач фізично здоровий і має можливість надавати фінансову допомогу своїй дочці. Проходить військову службу у Збройних Силах України, військовій частині НОМЕР_1 , і отримує регулярно дохід, а тому вважає, що зміна способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/4 частку від заробітку/доходу відповідача задовольнить потреби в утриманні їхньої дитини. 
На підтвердження наведених вище доводів позивачка долучила до матеріалів справи квитанції про купівлю одягу та медикаментів, розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, виданий Борщівським відділом ДВС 01.12.2025, яким встановлено переплату у сплаті відповідачем аліментів, копії кредитних договорів про отримання позивачкою споживчих кредитів, довідку про заробітну плату ОСОБА_1 яка з червня 2025 року по січень 2026 року становить 150 714,22 грн до виплати, копію посвідчення військової частини НОМЕР_1 про відрядження ОСОБА_2 від 05.02.2025.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).
Аналіз положень статті 192 СК України свідчить про те, що зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, враховуючи, що дитина проживає разом з матір`ю, а позивачка наполягає на визначенні стягнення аліментів у частці від доходу, а не у твердій грошовій сумі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу), батька.
Відповідно до ч.1 ст. 81 СК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, не надав суду будь-яких доказів на підтвердження свого матеріального стану, інформації про доходи як платника аліментів. 
У зв`язку з наведеним вище, враховуючи визначений законом збільшений прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальне становище дитини та платника аліментів, яке змінилося від часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та змінити визначений судовим наказом Борщівського районного суду Тернопільської області від 30.07.2018 року в цивільній справі №594/770/18 спосіб присудження аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з батька дитини, яку слід визначити в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, що з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини буде відповідати вимогам закону та захистить права дитини, а також не буде обтяжливим та надмірним тягарем для платника аліментів.
З огляду на те, що згідно ЗУ “Про судовий збір” позивачка звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 191, 192 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги задовольнити.
Збільшити визначений судовим наказом Борщівського районного суду Тернопільської області від 30 липня 2018 року в цивільній справі 594/770/18 розмір аліментів та стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, однак, не менше як 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. 
Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави судовий збір у сумі 1331,20 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складено 13 травня 2026 року.

Суддя: Г.І.Зушман