Номер провадження: 33/813/922/26
Номер справи місцевого суду: 522/59/26 
Головуючий у 1-й інстанції Коваленко В. М. 
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.04.2026 року м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання Шахової О.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Панасюка Олега Миколайовича 
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 04 березня 2026 року
встановив:
Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 04 березня 2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 164-14 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. Вирішено питання щодо судового збору.
Судом встановлено, що при ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності КУ «Центр фінансування та господарської діяльності закладів та установ системи освіти Приморського району м. Одеси за період з 01.01.2022 по 30.09.2025, виявлено порушення ОСОБА_1 законодавства про закупівлі: внесення змін до істотних умов договору про закупівлю у випадках, не передбачених законом, а саме: безпідставно продовжено строк виконання зобов`язань за договором без належного документального підтвердження виникнення об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, зокрема між Центром, Одеським закладом дошкільної освіти «Ясла-Садок» № 29 ОМР та ТОВ «Будівельна компанія «Бейсік Буд» без проведення процедури відкритих торгів укладено прямий договір від 25.06.2024 № 29-КР на виконання робіт з капітального ремонту підвального приміщення – захисної споруди цивільного захисту Одеського закладу дошкільної освіти «Ясла-садок» № НОМЕР_1 ОМР за адресоб: м. Одеса, вул. Сабанєєв міст, 2, загальною вартістю 5 119 637,47 грн. Звіт про договір про закупівлю укладений без використання електронної системи закупівель, розміщений в електронній системи закупівль за №UA-2024-06-26-006314-а. Договір від 25.06.2024 № 29-КР набирає чинності з моменту його підписання та діяв до 31.12.2024 р. До договору укладено чотири додаткові угоди, якими, зокрема внесено зміни до Календарного графіку виконання робіт, чим продовжено строк виконання робіт, що встановлено актом ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності КУ «Центр фінансування та господарської діяльності закладів та установ системи освіти Приморського району м. Одеси за період з 01.01.2022 по 30.09.2025 від 29.12.2025 №151503-11/217.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 04 березня 2026 року в частині накладення стягнення, звільнивши його від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням на підставі ст. 22 КУпАП.
Погоджуючись з висновками суду про доведеність вини у скоєнні інкримінованого правопорушення, скаржник посилається на те, що його діями не заподіяно будь-якої шкоди правовідносинам, пов`язаним із забезпеченням ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенням конкретного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганням проявам корупції у цій сфері, розвитку добросовісної конкуренції. Його дії не потягли за собою та не утворили для замовника (Ясла-Садок №29) жодних негативних правових наслідків чи то додаткових обов`язків, підстави для додаткових витрат з бюджету відсутні. Навпаки, з метою забезпечення безпеки дітей, у дошкільному навчальному закладі виконано ремонтні роботи та облаштовано захисні приміщення цивільного захисту, що сприяло забезпеченню нормального виховного процесу. Зважаючи на те, що у переліку ст. 22 КУпАП відсутнє інкриміноване правопорушення, передбачене ст. 164-14 КУпАП, тому існують правові підстави для застосування інституту малозначності.
В апеляційній скарзі апелянт також порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що справу розглянуто без його участі, копію оскаржуваної постанови він не отримував. 
В судовому засіданні захисник Панасюк О.М. підтримав вимоги апеляційної скарги, надав пояснення за доводами апеляційної скарги.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 164-14 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .
Вислухавши захисника Панасюк О.М. за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд зауважує про таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.
При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.
Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання може бути задоволене.
Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.
Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Так, 04 березня 2026 року прийнято оскаржуване судове рішення, тому у відповідності до ст. 294 КУпАП перебіг строку на апеляційне оскарження цієї постанови суду розпочався з 05 березня 2026 року і закінчився 16 березня 2026 року.
З матеріалів справи убачається, що справу розглянуто без участі ОСОБА_1 , останній копію оскаржуваної постанови у порядку, передбаченому ст. 285 КУпАП не отримував, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся 03 квітня 2026 року.
Беручи до уваги обставини, якими апелянт обґрунтовує поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, з метою забезпечення доступу до правосуддя, апеляційний суд вважає, що апелянту потрібно поновити строк на апеляційне оскарження, у зв`язку з чим клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.
Згідно із абз. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого правопорушення, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 164-14 КУпАП, а тому зазначені обставини не є предметом перегляду в апеляційному порядку, з огляду на положення абз. 7 ст. 294 КУпАП.
Предметом апеляційного розгляду є перевірка доводів апелянта щодо наявності підстав для застосування у даному конкретному випадку, інституту звільнення від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення.
Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Згідно примітки до статті 22 КУпАП, положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2,122-4,частиною третьою статті 123, частинами другою п`ятою статті 126, статтями 130 та 161-1 цього Кодексу.
Чинний закон про адміністративну відповідальність не містить у собі визначення поняття малозначності, а також не розкриває основних сутнісних ознак цього інституту.
Відтак слід дійти висновку, поняття малозначності має оціночний характер, його зміст визначається, шляхом надання правозастосовним органом (судом) оцінки усім конкретним обставинам справи.
Виходячи із загальної сутності ознак малозначності у справах про адміністративні правопорушення, слід дійти висновку, що малозначними є лише (тільки) ті адміністративні правопорушення, які не становлять великої (значної) суспільної шкоди, а також унаслідок їх заподіяння не відбувається спричинення збитків державним та/або суспільним інтересам, чи то громадян, в залежності від характеру правовідносин.
Пленум Верховного Суду України в п. 17 постанови від 3 червня 2005 р. N 8 роз`яснив, що, вирішуючи питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, суди повинні враховувати як вартість, так і кількість предметів правопорушення, а також мету, мотив і спосіб його вчинення.
З мотивувальної частини оскаржуваної постанови убачається, що вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення суд врахував: характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність та дійшов висновку про необхідність накладення адміністративного стягнення у виді 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. 
Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує таке.
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).
За вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись такі адміністративні стягнення: 1) попередження; 2) штраф; 3) оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; 4) конфіскація: предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення; 5) позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; 5-1) громадські роботи; 6) виправні роботи; 6-1) суспільно корисні роботи; 7) адміністративний арешт; 8) арешт з утриманням на гауптвахті. Законами України може бути встановлено й інші, крім зазначених у цій статті, види адміністративних стягнень. Законами України може бути передбачено адміністративне видворення за межі України іноземців і осіб без громадянства за вчинення адміністративних правопорушень, які грубо порушують правопорядок (ст. 24 КУпАП).
Штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України (стаття 27 КУпАП).
Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (ст. 33 КУпАП).
Обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі (ст. 34 КУпАП).
Обставинами, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1) продовження протиправної поведінки, незважаючи на вимогу уповноважених на те осіб припинити її; 2) повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню; вчинення правопорушення особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення; 3) втягнення неповнолітнього в правопорушення; 4) вчинення правопорушення групою осіб; 5) вчинення правопорушення в умовах стихійного лиха або за інших надзвичайних обставин; 6) вчинення правопорушення в стані сп`яніння. Орган (посадова особа), який накладає адміністративне стягнення, залежно від характеру адміністративного правопорушення може не визнати дану обставину обтяжуючою (ст. 35 КУпАП).
Апеляційний суд звертає увагу на тому, що а ні протокол про адміністративне правопорушення, а ні матеріали справи не містять відомостей про те, що дії 
 ОСОБА_1 перешкодили чи могли перешкодити завданням законодавства про публічні закупівлі, а саме створенню конкурентного середовища і запобігання проявам корупції у цій сфері, розвитку добросовісної конкуренції.
Отже, наведене вище дає підстави дійти висновку, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення має ознаки формальності, оскільки його скоєння не призвело та не могло призвести до здійснення додаткових витрат з бюджету, тобто заподіяти шкоду (збитки), чи б то свідчити про неефективне витрачання бюджетних коштів.
Ураховуючи викладене вище, з огляду на відсутність у справі доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 раніше притягався до адміністративної відповідальності, визнав вину у скоєнні інкримінованого правопорушення, а також відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, наряду із тим, що унаслідок вчинення ним адміністративного правопорушення не було заподіяно шкоди державним, приватним та суспільним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом, апеляційний суд доходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст. 22 КУпАП, оголосивши усне зауваження.
Апеляційний суд вважає, що застосування такого заходу, як усне зауваження, буде справедливим, співмірним, необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.
У відповідності до абз 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: скасувати постанову та закрити провадження у справі
Статтею 284 КУпАП перебачено, що постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.
З огляду на вище наведене, апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 04 березня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 164-14 КУпАП скасувати. На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 164-14 та обмежитися усним зауваженням. Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП,
постановив:
Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 04 березня 2026 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 04 березня 2026 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 164-14 КУпАП скасувати. 
На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 164-14 КУпАП та обмежитися усним зауваженням. 
Провадження у справі стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі ч.2 ст. 284 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко