ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
58601, м. Чернівці, вул. О.Кобилянської, 14, тел. 52-47-40, inbox@cv.arbitr.gov.ua

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року  	Справа № 926/1683/26	
За позовом Фізичної особи-підприємця Угренюка Вадима Віталійовича 

до відповідача Мамаївської сільської ради 

про стягнення заборгованості в сумі 663 069,58 грн

Суддя Проскурняк О.Г.
Секретар судового засідання Гончар А.Ю.

Представники сторін:
Від позивача – адвокат Гонцарюк Є.Л.
Від відповідача – не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: Фізична особа-підприємець Угренюк Вадим Віталійович звернувся до Господарського суду Чернівецької області із позовом до відповідача Мамаївської сільської ради про стягнення заборгованості в сумі 663 069,58 грн.
Позов обґрунтований тим, що 26 лютого 2024 року між Мамаївською сільською радою Чернівецького району Чернівецької області, як замовником та Фізичною-особою підприємцем Угренюком Вадимом Віталійовичем, як підрядником укладено договір підряду. 
Відповідно до умов даного Договору, Підрядник зобов`язується виконати капітальний ремонт меліоративних каналів по вул. Дорошенка в с. Мамаївці Чернівецького району Чернівецької області, а Замовник зобов`язується прийняти цю роботу та оплатити її в межах договірної ціни. 
Однак, відповідач у порушення взятих не себе зобов`язань за Договором, оплату вартості виконаних робіт не здійснив, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 520 643,00 грн.
Так, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором у розмірі 520 643,00 грн та 3 % річних, інфляційні втрати в сумі 142 426,58 грн.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 квітня 2026 року, судову справу № 926/1683/26 передано на розгляд судді Проскурняку О.Г.
Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 29 квітня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 02 червня 2026 року.
Ухвалою суду від 02 червня 2026 року закрито підготовче провадження у справі № 926/1683/26; призначено справу до розгляду по суті на 17 червня 2026 року.
Відповідач явку представника в судове засідання 17 червня 2026 року вкотре не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання.
Відповідно до пункту 5 статті 6 Господарського процесуального кодексу України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Так, процесуальні документи по справі направлялись відповідачу до його електронного кабінету. 
Крім цього, відповідач своїм процесуальним право на подання відзиву на позов не скористався.
Згідно частини 9 статті 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до частини 1 статті 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відтак, з огляду на неявку представника відповідача, який належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання, про причини такої неявки не повідомив, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за наявними матеріалами справи за відсутності представника відповідача.
Представник позивача в судовому засіданні 17 червня 2026 року підтримав позов та просив його задовольнити з підстав, викладених у позові.
В порядку статей 8, 222 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.
На виконання вимог статті 223 Господарського процесуального кодексу України, складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.
Відповідно до статті 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у судовому засіданні за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Так, 26 лютого 2026 року між Мамаївською сільською радою Чернівецького району Чернівецької області (далі – Замовник) та Фізичною-особою підприємцем Угренюком Вадимом Віталійовичем (далі – Підрядник) укладено Договір підряду (далі - Договір).
Згідно пункту 1.1. Договору, Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується на власний ризик виконати Капітальний ремонт меліоративних каналів по вул. Дорошенка в с. Мамаївці Чернівецького району Чернівецької області (надалі - роботу) відповідно до затвердженої кошторисної документації та умов цього Договору, а Замовник зобов`язується прийняти цю роботу та оплатити її в межах договірної ціни.
Частиною 1 статті 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Згідно частини 1 статті 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.
Відповідно до пункту 4.1 Договору, загальна вартість підрядних робіт складає 520 643,00 грн (п`ятсот двадцять тисяч шістсот сорок три) без ПДВ. Вартість робіт визначається в договірній ціні, що укладається згідно затвердженої кошторисної документації.
Згідно пункту 10.1. Договору, цей Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31 грудня 2024 року, але в будь-якому випадку до остаточного виконання.
Пунктом 6.2. Договору унормовано, що Підрядник зобов`язується виконати роботу до 31 жовтня 2024 року
Відповідно до пункту 5.1 Договору, Замовник проводить платежі за фактично виконані роботи на підставі підписаної уповноваженими представниками сторін та завіреної печатками довідки про вартість виконаних робіт форми КБ-3, актів приймання виконаних будівельних робіт ф.КБ-2в. 
Між сторонами підписано Акт приймання виконаних будівельних робіт за 10 квітня 2024 року (форма № КБ-2в) на суму 520 643,00 грн та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма № КБ-3) за 10 квітня 2024 рік на суму 520 643,00 грн. Зазначені акт, довідка підписані сторонами та скріплені печатками без зауважень.
Відтак, позивач взяті на себе зобов`язання за Договором щодо виконання робіт виконав в повному обсязі та у встановлені терміни. В той же час, в матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем виконаних робіт за Договором.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Частиною 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Згідно частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно положень Закону України “Про індексацію грошових доходів населення”, індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті “Урядовий кур`єр”. Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України “Про інформацію” є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Згідно частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до вимог статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).
Згідно статті 78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Відповідно до статті 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.
Стосовно розподілу судових витрат.
Частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Підпунктом 2.1. частини 2 статті 4 вказаного Закону України “Про судовий збір” унормовано, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставку судового збору встановлено у такому розмірі: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Станом на 1 січня 2026 року статтею 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2026 рік” встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3 328,00 грн.
За подання позовної заяви майнового характеру про стягнення 663 069,58 грн позивачем сплачено 9 946,04 грн судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № 20 від 02 квітня 2026 року.
Згідно положень пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи зазначене вище, з огляду на задоволення позову, сплачений судовий збір у розмірі 9 646,00 грн слід покласти на відповідача.
Керуючись статтями 2, 4, 5, 13, 73 – 79, 86, 123, 129, 194, 219, 222 - 240 Господарського процесуального кодексу України суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Мамаївської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області (59343, Чернівецька обл., Чернівецький р-н., с. Мамаївці, вул. Шевченка, буд. 156, код ЄДРПОУ 04417518) на користь Фізичної особи-підприємця Угренюка Вадима Віталійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 663 069,58 грн (з яких: 520 643,00 грн – основний борг по договору, 111 903,66 грн – інфляційних втрат, 30 522,92 грн – 3 % річних) та 9 946,04 грн судового збору.

Повний текст рішення складено та підписано – 23 червня 2026 року

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя О.Г. Проскурняк