Справа № 211/3119/26
Провадження № 2/211/3798/26

Р і ш е н н я
і м е н е м У к р а ї н и
( заочне ) 

02 червня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Ткаченко С.В.
при секретарі Бодрухіній Є.А.,
у відсутність сторін у справі, розглянувши в м. Кривому Розі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
встановив:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА» (далі ТОВ «ФК «ПОЗИКА») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та просив стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 88631134 від 02.12.2021, (далі - Кредитний договір, Договір) у розмірі 34000,00 грн.
Як на підставу своїх вимог Позивач посилався на ті обставини, що 02.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІРБІС» (далі ТОВ «ФК «ІРБІС») та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 88631134 . За умовами договору Відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10000,00 грн. 01.09.2025 року між ТОВ «ФК «ІРБІС» та ТОВ «ФК «ПОЗИКА» відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу № 01092025/1. Згідно з Договором факторингу 01.09.2025 року відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 88631134 від 02.12.2021 року. Відповідно до Договору факторингу сума боргу перед ТОВ «ФК «ПОЗИКА» є обґрунтованою та документально підтвердженою і становить 34000,00 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 10000,00 грн; заборгованість за відсотками становить 24000,00,00 грн.
Ухвалою суду від 26.03.2026 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, до суду не подавались.
У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені в порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України.
Представником позивача у позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи без участі представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористався.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 02.12.2021 року ТОВ «ФК» ІРБІС» та ОСОБА_1 уклали Договір про надання фінансового кредиту № 88631134 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.
Відповідно до п. 3.1 Договору, за цим Договором Товариство надає Кредит Клієнту у розмірі 10000 гривень 00 копійок, з оплатою по процентній ставці, що вираховується в наведеному графіку згідно п. 3.2 цього Договору, а Клієнт зобов`язується повернути Кредит та сплатити передбачені цим Договором проценти у строки та на умовах даного Договору.
Згідно з п. 3.2 Договору за користування кредитом Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству стандартну процентну ставку у розмірі 3%. Стандартна процентна ставка застосовується у межах строку, визначеного у п. 4.2. цього Договору та у межах нового стандартного періоду строку кредитування, якщо відбулось продовження строку кредитування за ініціативою Клієнта. При цьому, Клієнт може скористуватись Пільговим періодом та отримати пільгову процентну ставку (знижку) на умовах, визначених в п.п. 3.2.1, 3.2.2. п.3.2. цього Договору: пільговий період 30 календарних днів з 02.12.2021 по 01.01.2022, процента ставка 2 %, назва ставки пільгова процентна ставка (знижка); стандартний період 60 календарних днів з 02.01.2022 по 02.03.2022, стандартна процента ставка 3%.
Пунктом 2.10 Договору визначено, що стандартна процентна ставка, визначена у п.3.2.2. п.3.2. цього Договору застосовується в Стандартний період, який настає з наступного дня після закінчення строку Пільгового періоду. В такому випадку встановлюється стандартна процентна ставка в розмірі 3% за кожен день користування Кредитом, починаючи з першого дня Стандартного періоду.
Згідно з п. 4.1 договору видача (надання) Товариством Кредиту Клієнту за цим Договором проводиться протягом трьох операційних банківських дні з моменту укладення цього Договору шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Клієнта, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки, реквізити якої зазначені Клієнтом у Особистому кабінеті, та, яка визначена Клієнтом у якості Основної платіжної картки.
Відповідно до п. 4.2 Договору клієнт зобов`язується повністю повернути Кредит та сплатити відсотки, що були нараховані за Кредитом до 02.03.2022 (строк кредитування) шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок Товариства.
Пунктом 5.1 Договору передбачено, що клієнт зобов`язаний сплачувати Товариству проценти за користування Кредитом, за процентною ставкою, зазначеній у пунктах 3.1, 3.2 цього Договору, але з урахуванням положень, передбачених пунктом 3.2 цього Договору.
Згідно з п. 5.8 Договору нарахування процентів за Кредитом провадиться кожного календарного дня на суму залишку Кредиту.
Договір є електронним договором у розумінні Закону України «Про електронну комерцію», оформленим в електронній формі, складений українською мовою та має повну юридичну силу. Договір підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, використання якого допускає Закон України «Про електронну комерцію» (п. 13.2, 13.3 Договору).
Додатком № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 88631134 від 02.12.2021 року є Графік погашення боргу.
У довідці про ідентифікацію клієнта, що видана 01.09.2025 директором ТОВ «ФК «ІРБІС» вказано, що унікальний ідентифікатор (код підпису) відповідача 385930, номер, на який було відправлено персональний ідентифікатор 0671188792, номер карти/маска карти НОМЕР_1 .
Відповідно до листа № 3152_ 251024113828 від 24.10.2025 року Товариства з обмеженою відповідальності «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ»: 02-12-2021 09:26:37 на суму 10000,00 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 122876747, призначення платежу: Зарахування 10000 грн на карту НОМЕР_1 .
Також витребувана судом інформація від АТ КБ «ПриватБанк», разом з вищезазначеними доказами підтверджують обставину перерахування відповідачу кредитних коштів 02.12.2021 на її платіжну картку відповідно до Договору в розмірі 10000,00 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 01.09.2025 року заборгованість ОСОБА_1 становить 34000,00 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 10000,00 грн; заборгованість за відсотками становить 24000,00 грн.
01.09.2025 року ТОВ «ФК «ІРБІС» та ТОВ «ФК «ПОЗИКА» уклали Договір факторингу № 01092025/01.
Відповідно до витягу із додатку №1 до Договору факторингу №01092025/01 від 01.09.2025 року, ТОВ «ФК «ПОЗИКА» отримало право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 34000,00 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 10000,00 грн; заборгованість за відсотками становить 24000,00 грн.
Вказане також підтверджується Актом прийому-передачі реєстру прав вимог за Договором факторингу № 01092025/01 від 01.09.2025 року та платіжною інструкцією № 6054383 від 02.09.2025 року.
Всупереч умовам Кредитного договору, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ПОЗИКА», ні на рахунки попереднього кредитора.
Отже, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ПОЗИКА» за Договором про надання фінансового кредиту № 88631134 від 02.12.2021 року у розмірі 34000,00 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 10000,00 грн; заборгованість за відсотками становить 24000,00 грн.
Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Сторони узгодили розмір кредитів, грошову одиницю, в якій надано кредити, строки та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами та якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
За положеннями ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Відповідно до ч. 1ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 1ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1с т. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги.
Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України та ст. 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною 1 ст. 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК України).
Згідно ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
У терміни, встановлені кредитним договором, взяті на себе зобов`язання Відповідач належним чином не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість..
За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25.01.2023 року у справі № 209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача.
Відповідач, всупереч положенням ст. 81 ЦПК України, не надав суду жодних доказів чи власного розрахунку заборгованості, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості чи її розмір у цій частині, тому суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості достовірним, оскільки доказів виконання відповідачем боргових зобов`язань перед позивачем суду не надано, а також не спростовано у встановленому законом порядку вищезазначений розрахунок.
Аналізуючи докази у справі, суд вважає, що ОСОБА_1 порушив права ТОВ «ФК «ПОЗИКА», які підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог та стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ПОЗИКА» заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 88631134 від 02.12.2021 року у розмірі 34000,00 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 10000,00 грн; заборгованість за відсотками становить 24000,00 грн.
Представник позивача заявив вимогу щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Щодо вимоги про стягнення правової (правничої) допомоги.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано відповідні докази та представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 5 500,00 грн. Суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на правничу допомогу в заявленому розмірі. При прийнятті такого рішення судом враховані вимоги частин 4, 5 ст. 137 ЦПК України, складність справи, відсутність фактичних судових засідань за участю осіб, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та спів розмірності. Суд вважає таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи та з метою уникнення можливості неправомірного збагачення позивача за рахунок відповідача.
Щодо вимоги про стягнення судового збору.
На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2 662,40 грн, сплачений ним при подачі позову, оскільки позов підлягає задоволенню, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати у заявленій сумі.
Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України, 10, 12, 13, 81, 133, 137, 141, 247, 263-265, 280-284, 288, 354, 355 ЦПК України, суд
ухвалив:
позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА» задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА» ЄДРПОУ 39493634, юридична адреса: Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 88631134 від 02.12.2021 у загальному розмірі 34000 ( тридцять чотири тисячі ) гривень 00 копійок, з яких: заборгованість за тілом кредиту 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок,заборгованість за відсотками 24000 (двадцять чотири тисячі) гривень 00 копійок; та в рахунок відшкодування судового збору 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та витрати на правову допомогу 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя:	    	С. В. Ткаченко