Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/492/26 
номер провадження 2/695/1475/26

21 травня 2026 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді – Середи Л.В.,
за участю: 
секретаря судового засідання – Оніщенко Н.В.,
представника позивача – адвоката Сизька Д.Б.,
представників третіх осіб – Сенько О.В., Шевченко Н.О.,
розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Золотоноша в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради, Комунальна установа «Центр надання соціальних послуг» виконкому Гельмязівської сільської ради до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, –

ВСТАНОВИВ:
До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , в якому просить:
- позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що ОСОБА_3 є матір`ю дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько дітей записаний відповідно до ст. 135 СК України зі слів матері. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду від 21.01.2025 року у справі № 695/2735/ 24 у ОСОБА_3 відібрані її діти без позбавлення батьківських прав та матір попереджено про необхідність змінити своє ставлення до виховання та утримання малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , також на користь дітей з матері стягнуто аліменти. Діти перебувають у Службі у справах дітей виконкому Гельмязівської сільської ради на первинному обліку дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування на підставі наказів служби у справах дітей № 6 та № 7 від 24.02.2025 року. Наразі діти влаштовані у сімейні форми виховання. КУ «Центр надання соціальних послуг» виконкому Гельмязівської сільської ради Малашенко Т.С. було надано послугу соціального супроводу на безоплатній основі. також була надана можливість пройти медогляд, в тому числі й у лікаря психіатра та нарколога. Зарезультатами огляду були надані рекомендації та виписані рецепти на ліки, які не виконані. Неодноразові комісійні відвідини із сімейним лікарем результатів не дали. У будинку при обстеженні виявлено відсутність санітарно-гігієнічних умов для проживання, не створені належні умови для утримання та виховання дітей. У будинку сиро, застійне повітря, всюди грибок, розкидані речі та брудна білизна. За період соціального супроводу в одній із кімнат ОСОБА_6 зробила косметичний ремонт, але найбільш занедбаною була і лишилась кухня. Після відібрання дітей відповідачка не вчиняла жодних дій щодо зустрічі зі своїми дітьми, не намагалась встановити контакт з ними, не цікавилась їх життям та здоров`ям, з цих питань не зверталась до служби у справах дітей, не змінила своє ставлення щодо виховання дітей, свідомо і систематично ухиляється від виконання батьківських обов`язків.
Зважаючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, Орган опіки та піклування затвердив висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 стосовно її малолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
Враховуючи, що матір самоусунулась від утримання та виховання дітей, не цікавиться їх життям та здоров`ям, не піклується про фізичний і духовний розвиток, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, зловживає алкогольними напоями, орган опіки та піклування звернувся до суду з вищезазначеним позовом. 
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24.02.2026 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено дату підготовчого засідання.
Ухвалою суду від 23.03.2026 року підготовче провадження закрите та призначено справу до судового розгляду, який відкладався із-за неявки відповідачки.
У судовому засіданні представник позивача просив суд позовні вимоги задовольнити та позбавити ОСОБА_6 батьківських прав стосовно її дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з підстав, які вказані у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання жодного разу не прибула, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про дату, час та місце судового розгляду ставилась до відому належним чином, шляхом направлення судових викликів, які повернулись на адресу суду з відміткою «відмова». 
Представник третьої особи Сенько О.В. у судовому засіданні підтримала позов та просила позов задовольнити, так як це відповідає інтересам малолітніх дітей.
Представник третьої особи ОСОБА_7 також підтримала позов та просила його задовольнити.
Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке.
Згідно з даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19.11.2015 року ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , а його батьками вказані ОСОБА_8 та ОСОБА_3 .
Як вбачається з Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України № 00044605596 від 18.04.2024 року відомості про батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. 
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 28.08.2018 року ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , а її батьками вказані ОСОБА_9 та ОСОБА_3 .
Як вбачається з Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України № 00044606311 від 18.04.2024 року відомості про батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записані зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. 
На підставі рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21.01.2025 року у справі № 695/2735/24, провадження № 2/695/341/25 за позовною заявою Органу опіки та піклування виконкому Гельмязівської сільської ради до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей виконкому Гельмязівської сільської ради, КУ «Центр надання соціальних послуг» виконкому Гельмязівської сільської ради про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав у ОСОБА_3 були відібрані та передані органу опіки та піклування виконкому Гельмязівської сільської ради діти: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також з ОСОБА_3 на утримання дітей були стягнуті аліменти. 
Згідно з наказом начальника служби у справах дітей виконкому Гельмязівської сільської ради № 6 від 24.02.2025 року малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поставлено на облік як дитину, позбавлену батьківського піклування. 
Згідно з наказом начальника служби у справах дітей виконкому Гельмязівської сільської ради № 7 від 24.02.2025 року малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поставлено на облік як дитину, позбавлену батьківського піклування. 
Відповідно до витягу з протоколу № 2 засідання космісії з питань захисту прав дитин при виконавчому комітеті Гельмязівської сільської ради від 14.01.2026 року комісія слухала питання доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно її малолітніх дітей. Встановили, що поведінка ОСОБА_3 не змінилась, до помешкання не допускає, щоб комісія могла перевірити стан будинку та санітарно-гігієнічні умови, необхідні для проживання малолітніх дітей. а тому комісія вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав стосовно її дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
З Висновку органу опіки та піклування виконкому Гельмязівської сільської ради сільської ради від 06.02.2026 року № 49/02-13 вбачається доцільним з метою захисту законних прав та інтересів дітей позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стосовно малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Із систематичного аналізу положень пункту 2 частини першої статті 164 СК України вбачається, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58).
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Вирішуючи справу, суд виходить з того, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (пункти 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).
Враховуючи, що у матеріалах справи наявні беззаперечні та достатні докази, які свідчать про винну та свідому поведінку відповідачки щодо ухилення від участі у вихованні дітей, про умисне і свідоме нехтування обов`язками матері, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно малолітніх сина та доньки.
Згідно з ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.
Частиною другою ст. 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь держави судовий збір у сумі 1331 (одну тисячу триста тридцять одна) гривня 20 коп.
Керуючись ст.ст. 10, 141, 264, 265, 274 ЦПК України, ст.ст. 164, 166, 180-182 СК України, суд 

УХВАЛИВ:
Позов Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради, Комунальна установа «Центр надання соціальних послуг» виконкому Гельмязівської сільської ради до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав – задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав стосовно малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь державного бюджету судовий збір у сумі 1331 (одну тисячу триста тридцять одну) гривню 20 коп.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 29 травня 2026 року.

Суддя      Середа Л.В.