Номер провадження: 22-з/813/277/26 
Справа № 947/13967/24
Головуючий у першій інстанції 
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
Сєвєрової Є.С. (суддя – доповідач), 
Вадовської Л.М., Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря Малюти Ю.С.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач – Головне управління Національної поліції в Одеській області, Одеська обласна прокуратура, Державна казначейська служба України, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області,
розглянув заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційними скаргамиОдеської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2025 року у складі судді Літвінової І.А., 
встановив:
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено: стягнуто з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 2 520 000 грн; стягнуто з Головного управління Національної поліції в Одеській області, Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 по 20355,84 грн. судових витрат, з кожного.
Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, Одеська обласна прокуратура та Головне управління Національної поліції в Одеській області подали апеляційні скарги. 
Постановою Одеського апеляційного суду від 14 травня 2026 року апеляційну скаргу Одеської обласної прокуратури задоволено частково, апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2025 року в частині стягнення моральної шкоди - змінено, зменшено розмір стягнутої з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди з 2 520 000,00 грн до 900 000,00 грн. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2025 року в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області та Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 по 20355,84 грн. судових витрат, з кожного – скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані із проведення експертизи у розмірі 40711,68 грн. 
14.05.2026 в електронній формі через підсистему «Електронний суд» і «Електронний кабінет» ОСОБА_1 подала заяву, у якій просить суд ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання щодо стягнення з Одеської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 19200 грн., в т.ч. ПДВ 3200 грн.
Дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.3, 4 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Оскільки предметом звернення є лише вирішення питання про судові витрати, тому необхідності у виклику сторін суд не вбачає.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України однією з підстав для ухвалення додаткового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати.
Згідно із ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Так, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьоїстатті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст.137 ЦПК України);
3) розподіл судових витрат між сторонами (ст. 141 ЦПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст.137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Водночас зі змісту ч.4 ст.137 ЦПК Українирозмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У ч.3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Тобто ЦПК Українипередбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостоїстатті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Аналогічний правовий висновок міститься постанові Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20).
Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката у справі в суді першої та апеляційної інстанції Мільчева З.М. надала наступні докази: 
1.Договір про надання правової допомоги №160/19 від 15.02.2023;
2.Додаткову угоду №1 від 17.12.2025 до Договору №160/19 про надання правничої допомоги від 15.02.2023;
3.Акт наданих послуг №1 від 17.12.2025 до Додаткової угоди №1 до Договору №160/19 про надання правничої допомоги від 15.02.2023;
4.Додаткову угоду №2 від 14.05.2026 до Договору №160/19 про надання правничої допомоги від 15.02.2023;
5.Акт наданих послуг №2 від 14.05.2026 до Додаткової угоди №2 до Договору №160/19 про надання правничої допомоги від 15.02.2023. 
Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що 15.02.2023 між ОСОБА_2 та Адвокатським бюро «НАН» було укладено договір про надання правової допомоги №160/19, відповідно до п.2.1. якого, адвокатьске бюро приймає на себе зобовязання з надання клієнту правової допомоги. Пунктом 5.2. вказанного Договору встановлено, що вартість та порядок оплати послуг визначається окремим Додатком, який є невід`ємною частиною даного Договору. Пунктом 5.5. встановлено, що за результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується представниками кожної із сторін. 
Відповідно до Додаткової угоди №1 від 17.12.2025 до до Договору №160/19 про надання правничої допомоги від 15.02.2023 Адвокатським бюро надано наступні послуги клієнту:
-підготовка та подання позовної заяви до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Одеської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди;
-участь у сдових засіданнях;
-підготовка та подання ззаперечень на відзив у справі №947/13967/24 за позовомдо Головного управління Національної поліції в Одеській області, Одеської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди;
-підготовка та подання заяви про призначення судової експертизи у справі №947/13967/24 за позовомдо Головного управління Національної поліції в Одеській області, Одеської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди.
Загальна вартість наданих послуг відповідно до вказаної Додаткової угоди № 1 складає
30000,00 грн., в т.ч. ПДВ 6000,00 грн. 
14.05.2026 між Мільчевою 3.М. та Адвокатським бюро «НАН» укладено Додаткову угоду №2 до Договору №160/19 про надання правничої допомоги від 15.02.2023, відповідно до якої Адвокатське бюро зобовязується надати наступні послуги клієнту: 
- ознайомлення з апеляційною скаргою Одеської обласної прокуратури та правовий аналіз, 
- написання відзиву на апеляційну скаргу Одеської обласної прокуратури, 
- ознайомлення з апеляційною скаргою ГУНП в Одеській області;
- участь у судовому засіданні.
Відповідно до Акту наданих послуг №2 від 14.05.2026 до Додаткової угоди №2 від 14.05.2026 Адвокатське бюро надало, а клієнт прийняв наступні послуги: ознайомлення з апеляційною скаргою Одеської обласної прокуратури та правовий аналіз; написання відзиву на апеляційну скаргу Одеської обласної прокуратури; ознайомлення з апеляційною скаргою ГУНП в Одеській області та правовий аналіз; написання відзиву на апеляційну скаргу ГУНП в Одеській області; участь у судовому засіданні.
Загальна вартість послуг згідно Акту надання послуг N?2 від 14.05.2026 становить 19 200,00 грн. з ПДВ.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Як вбачається з матеріалів справи, від Одеської обласної прокуратури через підсистему «Електронний суд» 25.05.2026 надійшла заява, у якій прокуратура просить відмовити у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі, посилаючись на те, що заявлена представником позивача вартість наданих послуг є не підтвердженою жодними доказами, неспівмірною зі складністю справи, витраченим часом та вчиненими процесуальними діями, пов`язаними з підготовкою та апеляційному розгляду у зазначеній справі. Також відсутні належні докази фактичного понесення позивачем відповідних витрат. Крім того, вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу саме з Одеської обласної прокуратури як окремого органу державної влади суперечить правовій природі спірних правовідносин, оскільки прокуратура не є самостійним суб`єктом матеріальної відповідальності у даній категорії спорів. 
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, колегія суддів враховує наступне.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат залежить від пропорційності розміру задоволених позовних вимог.
Згідно правових висновків викладених у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 та від 12 травня 2021 року у справі №873/79/20, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі №755/9215/15-ц).
З урахуванням положень статей 141, 270 ЦПК України, судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених вимог. 
Встановлено, що постановою Одеського апеляційного суду від 14 травня 2026 року апеляційну скаргу Одеської обласної прокуратури задоволено частково, апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2025 року в частині стягнення моральної шкоди - змінено, зменшено розмір стягнутої з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди з 2 520 000,00 грн до 900 000,00 грн. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2025 року в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області та Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 по 20355,84 грн. судових витрат, з кожного – скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані із проведення експертизи у розмірі 40711,68 грн. 
Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, враховуючи результат апеляційного перегляду справи, а саме те, що апеляційні скарги Одеської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Одеській області задоволено частково, а рішення суду першої інстанції змінено в частині розміру відшкодування моральної шкоди, зокрема зменшено розмір присудженої моральної шкоди з 2 520 000 грн до 900 000 грн, що свідчить про часткове підтвердження доводів апеляційних скарг, а також беручи до уваги характер і обсяг наданої адвокатом правничої допомоги, кількість підготовлених процесуальних документів, участь представника позивача у одному судовому засіданні суду апеляційної інстанції, критерії реальності, розумності, співмірності та пропорційності судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви та стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн, оскільки саме такий розмір витрат відповідає фактичному обсягу наданих послуг, результатам апеляційного перегляду справи та забезпечує дотримання принципів справедливості й пропорційності при розподілі судових витрат.
Вирішуючи питання щодо суб`єкта, за рахунок якого підлягають відшкодуванню витрати на професійну правничу допомогу, колегія суддів враховує, що у цій справі відповідальність за завдану позивачу шкоду покладено на державу Україна.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16, (провадження № 12-110гс18) вказано, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання.

З огляду на наведене, витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом цієї справи, підлягають стягненню за рахунок Державного бюджету України, а не окремо з Одеської обласної прокуратури чи Головного управління Національної поліції в Одеській області.
Керуючись ст.ст.133, 137, 270, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Ухвалити у справі додаткову постанову.
Стягнути з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 гривень. 
В задоволенні решти вимог заяви відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Головуючий Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

О.М. Таварткіладзе