ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2026 р. Справа № 910/15923/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Демидової А.М.
суддів: Ходаківської І.П. 
Владимиренко С.В. 

за участю секретаря судового засідання: Мельничука О.С.
за участю представників учасників справи:
від позивача: не з`явився 
від відповідача: Будова Н.М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Локотраст"
на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2026 (повний текст рішення складено та підписано 30.03.2026) (суддя Підченко Ю.О.)
у справі № 910/15923/25 Господарського суду міста Києва
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Локотраст"
до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"
про стягнення 2 346 020,37 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог
У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Локотраст" (далі - ТОВ "Локотраст", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Укрзалізниця", Залізниця) в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" (відповідач) про стягнення заборгованості в загальному розмірі 2 346 020,37 грн, з яких: 2 318 136,00 грн основної заборгованості; 27 390,59 грн інфляційних втрат; 493,78 грн 0,1 процентів річних.
Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем зобов`язань у частині оплати отриманого товару за договором про закупівлю матеріально-технічних ресурсів № ПЗ/НХ-25559/НЮ від 16.06.2025 (далі також - Договір), у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 2 318 136,00 грн, на яку позивач також нарахував та заявив до стягнення інфляційні втрати в розмірі 27 390,59 грн та 0,1 процентів річних у розмірі 493,78 грн за загальний період нарахування з 06.09.2025 по 16.12.2025.
Під час розгляду справи позивач подав до Господарського суду міста Києва клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу та просив повернути надмірно сплачений судовий збір.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення
Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2026 закрито провадження у справі в частині позовних вимог ТОВ "Локотраст" до АТ "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" про стягнення заборгованості в розмірі 2 318 136,00 грн. У задоволенні позову ТОВ "Локотраст" до АТ "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" про стягнення інфляційних втрат у розмірі 27 390,59 грн та 0,1 процентів річних в розмірі 493,78 грн відмовлено. Ухвалено повернути ТОВ "Локотраст" з Державного бюджету України 28 144,11 грн судового збору, про що після набрання рішенням законної сили постановити відповідну ухвалу.
Рішення суду мотивовано тим, що після відкриття провадження у справі позивачем було подано клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу 2 318 136,00 грн, оскільки відповідачем виконано свої зобов`язання з оплати товару, у зв`язку із чим суд дійшов висновку, що провадження у справі в частині стягнення заборгованості в сумі 2 318 136, 00 грн підлягає закриттю за відсутністю предмета спору відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
Відмовляючи в стягненні з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 27 390,59 грн та 0,1 % річних у розмірі 493,78 грн, суд виходив із того, що з наданих позивачем доказів неможливо встановити, коли саме настав строк оплати товару відповідно до п. 7.2, 7.3 Договору.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись із рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2026 у справі № 910/15923/25, ТОВ "Локотраст" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 0,1 % річних у розмірі 493,78 грн та 27 390,59 грн інфляційних втрат та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги в частині стягнення 0,1 % річних у розмірі 493,78 грн та 27 390,59 грн інфляційних втрат задовольнити.
Зокрема, скаржник зазначає, що висновок суду першої інстанції про неправомірність вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 0,1 % річних не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки рахунки на оплату та податкові накладні не є відкладальною обставиною для здійснення відповідачем оплати за отриманий товар; умова Договору про оплату товару після реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) суперечить закріпленим у ст. 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) вимогам розумності, добросовісності та справедливості, оскільки податкова накладна взагалі може бути не зареєстрована в ЄРПН; разом із відповіддю на відзив позивач надав податкові накладні та квитанцію про їх реєстрацію, в яких зазначено час та дату реєстрації податкових накладних.
На переконання скаржника, підписанням видаткових накладних відповідачем підтверджено виконання зобов`язань позивача у повному обсязі, в тому числі і зобов`язань щодо надання документів, відтак факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання підтверджується матеріалами справи та не спростований належними доказами.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.05.2026 (колегія суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого, суддів Ходаківської І.П., Владимиренко С.В.) задоволено клопотання ТОВ "Локотраст" про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2026 у справі № 910/15923/25; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Локотраст" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2026 у справі № 910/15923/25; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2026 у справі № 910/15923/25 до закінчення його перегляду в апеляційному порядку; розгляд апеляційної скарги призначено на 02.06.2026 о 10:20; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 22.05.2026.
Позиції учасників справи
Відповідач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому проти апеляційної скарги заперечує і просить суд залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, вказуючи, зокрема, що при укладенні Договору сторонами узгоджено, що оплата за товар здійснюється виключно за умови надання позивачем відповідачу документів, визначених п. 5.4 та п. 7.3 Договору, в тому числі рахунку-фактури та зареєстрованої податкової накладної; позивачем не надано доказів подання/направлення відповідачу для оплати належним чином оформлених документів, у тому числі підписаного позивачем рахунка-фактури на дану партію товару, зареєстрованої податкової накладної та інших документів, передбачених п. 5.4 та п. 7.3 Договору, матеріали справи також не містять доказів подання таких документів відповідачу, тому станом на дату звернення до суду з даним позовом строк виконання зобов`язань за Договором, а саме строк оплати за товар, є таким, що ще не настав, відтак позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт прострочення відповідачем строку оплати за Договором.
Явка представників учасників справи
У судове засідання 02.06.2026 з`явився представник відповідача.
Представник позивача (скаржника) в судове засідання не з`явився.
Разом із тим, суд враховує заяву позивача про розгляд справи без участі, що надійшла до Північного апеляційного господарського суду 01.06.2026, в якій заявник просить суд у зв`язку з постійними обстрілами Запорізької та Київської областей справу № 910/15923/25 розглядати без участі представника ТОВ "Локотраст", за наявними в матеріалах справи документами. При цьому, позивач зазначає, що апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі.
Зважаючи на викладене та враховуючи, що явка представників учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а неявка в судове засідання представника позивача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи доводи апеляційної скарги та доказове наповнення матеріалів справи, колегія суддів вважає за можливе здійснити перегляд оскаржуваного судового акта в апеляційному порядку без його участі в судовому засіданні.
Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував і просив суд залишити її без задоволення.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 16.06.2025 між АТ "Укрзалізниця" (покупець) та ТОВ "Локотраст" (постачальник) був укладений договір про закупівлю матеріально-технічних ресурсів № ПЗ/НХ-25559/НЮ (Договір), за умовами якого постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупцю товар, відповідно до Специфікації № 1 (Додаток 1), що є невід`ємною (-ими) частино (-ими) цього Договору, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити цей товар на умовах цього Договору.
Відповідно до п. 4.1 Договору постачальник здійснює поставку товару на умовах DDP (Delivery Duty Paid) поставка з оплатою мита відповідно до "ІНКОТЕРМС" у редакції 2020 року. У випадку наявності розбіжностей між умовами цього Договору та Правилами "ІНКОТЕРМС" у редакції 2020 року, умови цього Договору матимуть перевагу.
Поставка товару проводиться партіями протягом строку дії Договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару. Партією товару вважається обсяг одиниць товару, визначений покупцем у рознарядці, якщо інше не вказано в самій рознарядці. Строк поставки товару - протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати надання письмової рознарядки покупцем, але не пізніше 31.12.2025 року (п. 4.2 Договору).
Згідно з п. 4.6 Договору датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акта прийому-передачі товару або видаткової накладної.
Пунктом 5.4 Договору сторони погодили, що приймання товару за кількістю та якістю здійснюється за наявності документів, що підтверджують якість товару згідно з п. 2.2 цього Договору, та таких товаросупровідних документів:
- підписаний постачальником рахунок-фактура;
- підписаний постачальником акт прийому-передачі товару або підписана постачальником видаткова накладна; 
- підписана постачальником товарно-транспортна накладна (у разі поставки товару автомобільним транспортом) або електронна залізнична накладна (у разі поставки товару залізничним транспортом), або відповідний документ, виданий оператором поштового зв`язку, або міжнародна транспортна накладна, якщо постачальник є нерезидентом України;
- підписані постачальником пакувальні аркуші (при наявності);
- копія технічних умов виробника та змін до них (якщо такий товар виготовляється відповідно до технічних умов) або належним чином оформлений витяг з технічних умов, з обов`язковими даними про товар, а саме: 1) норми показників; 2) правила приймання; 3) методи контролю; 4) умови зберігання; 5) вказівки щодо експлуатації, тощо; 6) інформаційну довідку або інший документ, в якому визначено норми показників, правила відбору зразків (проб) та методи випробування товару для проведення лабораторного дослідження (випробування) на відповідність ТУ та/або ДСТУ.
У розділі 6 Договору сторони погодили, що покупець оплачує поставлений товар за ціною, вказаною у Специфікації № 1 (Додаток 1) до цього Договору. Ціна Договору становить 1 931 780,00 грн без ПДВ, крім того ПДВ 20 % 386 356,00 грн, усього з ПДВ 2 318 136,00 грн.
Відповідно до п. 7.2 Договору оплата за кожну партію поставленого товару за цим Договором проводиться покупцем на 30 календарний день з дати підписання акта прийому-передачі товару або видаткової накладної за умови реєстрації податкової накладної не пізніше ніж за три календарні дні до дати оплати, визначеної цим пунктом, та оформленої згідно з вимогами законодавства України та відповідно до рахунка-фактури на поставлену партію товару. У випадку, якщо податкова накладна зареєстрована пізніше ніж за 3 календарні дні до дати оплати, визначеної цим пунктом, оплата здійснюється на 5 календарний день з дати реєстрації податкової накладної. У випадку якщо на дату оплати реєстрацію податкової накладної зупинено, оплата здійснюється на 5 календарний день з дати отримання покупцем на електронну адресу arty@sw.uz.gov.ua повідомлення від постачальника з копією квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Пунктом 7.3 Договору сторони погодили, що покупець здійснює оплату за кожну партію поставленого товару за умови наявності належним чином оформлених документів на відповідну партію товару, а саме:
- підписаного постачальником рахунка-фактури;
- підписаного сторонами акта прийому-передачі товару або підписаної сторонами видаткової накладної;
- документів про проведення вхідного контролю поставленого товару (акти про фактичну якість і комплектність продукції з підтвердженням відсутності недоліків поставленого товару);
- зареєстрованої податкової накладної у відповідності до вимог законодавства України (якщо постачальник є платником ПДВ).
Відповідно до п. 7.6 Договору у разі поставки товару, що не відповідає кількості та/або якості, та/або комплектності, та/або асортименту, а також у разів відсутності документів, зазначених у п. 5.4 та п. 7.3 цього Договору, покупець має право відстрочити оплату (або відмовитись від оплати) за поставлений не в повному обсязі товар та/або неякісний товар, та/або некомплектний товар, та/або товар неналежного асортименту на строк, відповідний строку здійснення постачальником заміни вказаного товару. В такому разі покупцю не нараховуються штрафні санкції та не можуть бути пред`явлені до відшкодування збитки (упущена вигода).
Договір діє з дня його укладання та протягом дії правового режиму воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022 та продовжено відповідними Указами Президента України, але не пізніше ніж до 31.12.2025 (п. 17.1 Договору).
На виконання умов Договору позивач від поставив відповідачу товар на загальну суму 2 318 136,00 грн, що підтверджується такими видатковими накладними: № 190 від 26.09.2025 на суму 525 972,00 грн; № 90 від 05.05.2025 на суму 633 096,00 грн; № 99 від 28.08.2025 на суму 1 159 068,00 грн.
Звертаючись із даним позовом до суду, позивач вказав на те, що відповідач порушив договірні зобов`язання та не розрахувався з позивачем за поставлений товар на суму 2 318 136,00 грн, хоча строк оплати настав. У зв`язку із цим позивач також нарахував та заявив до стягнення з відповідача інфляційні втрати в розмірі 27 390,59 грн та 0,1 процентів річних у розмірі 493,78 грн за загальний період нарахування з 06.09.2025 по 16.12.2025.
Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив, що при укладанні Договору сторонами узгоджено, що оплата за товар здійснюється виключно за умови надання позивачем відповідачу документів, визначених пунктами 5.4 та 7.3 Договору, в тому числі рахунка-фактури, та за наявності зареєстрованої податкової накладної; матеріали справи не містять доказів направлення та отримання Залізницею документів, вказаних у пунктах 5.4 та 7.3 Договору, в тому числі рахунка-фактури, документів про проведення вхідного контролю поставленого товару та зареєстрованої податкової накладної; оскільки позивачем не надано відповідачу документи, передбачені умовами Договору, строк виконання зобов`язань за Договором, а саме строк оплати за товар, є таким, що не настав.
Оскільки відповідачем у процесі розгляду справи оплачено суму основного боргу в розмірі 2 318 136,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 896724 від 30.12.2025 на суму 525 972,00 грн, № 896695 від 30.12.2025 на суму 633 096,00 грн, № 8966967 від 30.12.2025 на суму 1 159 068,00 грн, місцевий господарський суд дійшов висновку про закриття провадження в частині стягнення з відповідача суми основної заборгованості в розмірі 2 318 136,00 грн на підставі п. 2 ч. 1 ГПК України.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови
Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Згідно із частиною першою статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Як правильно встановлено судом першої інстанції, укладений між сторонами у справі Договір за своєю правовою природою є договором поставки.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, у частині закриття провадження у справі в частині стягнення 2 318 136,00 грн основного боргу рішення суду не оскаржується, відтак, відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України в цій частині рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку не переглядається. При цьому, підстав для виходу за межі доводів та вимог апеляційної скарги судом апеляційної інстанції не встановлено.
Перевіряючи доводи скаржника щодо помилковості висновку суду першої інстанції про неправомірність вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 0,1 % річних, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно з положеннями частини першої статті 662 та статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Приписами частини другої статті 662 ЦК України унормовано, що продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Пунктом 5.4 Договору сторони також погодили, що приймання товару за кількістю та якістю здійснюється за наявності документів, що підтверджують якість товару згідно з п. 2.2 цього Договору, та таких товаросупровідних документів:
- підписаний постачальником рахунок-фактура;
- підписаний постачальником акт прийому-передачі товару або підписана постачальником видаткова накладна; 
- підписана постачальником товарно-транспортна накладна (у разі поставки товару автомобільним транспортом) або електронна залізнична накладна (у разі поставки товару залізничним транспортом), або відповідний документ, виданий оператором поштового зв`язку, або міжнародна транспортна накладна, якщо постачальник є нерезидентом України;
- підписані постачальником пакувальні аркуші (при наявності);
- копія технічних умов виробника та змін до них (якщо такий товар виготовляється відповідно до технічних умов) або належним чином оформлений витяг з технічних умов, з обов`язковими даними про товар, а саме: 1) норми показників; 2) правила приймання; 3) методи контролю; 4) умови зберігання; 5) вказівки щодо експлуатації, тощо; 6) інформаційну довідку або інший документ, в якому визначено норми показників, правила відбору зразків (проб) та методи випробування товару для проведення лабораторного дослідження (випробування) на відповідність ТУ та/або ДСТУ.
Відповідно до п. 7.2 Договору оплата за кожну партію поставленого товару за цим Договором проводиться покупцем на 30 календарний день з дати підписання акта прийому-передачі товару або видаткової накладної за умови реєстрації податкової накладної не пізніше ніж за три календарні дні до дати оплати, визначеної цим пунктом, та оформленої згідно з вимогами законодавства України та відповідно до рахунка-фактури на поставлену партію товару. У випадку, якщо податкова накладна зареєстрована пізніше ніж за 3 календарні дні до дати оплати, визначеної цим пунктом, оплата здійснюється на 5 календарний день з дати реєстрації податкової накладної. У випадку якщо на дату оплати реєстрацію податкової накладної зупинено, оплата здійснюється на 5 календарний день з дати отримання покупцем на електронну адресу arty@sw.uz.gov.ua повідомлення від постачальника з копією квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Пунктом 7.3 Договору сторони погодили, що покупець здійснює оплату за кожну партію поставленого товару за умови наявності належним чином оформлених документів на відповідну партію товару, а саме:
- підписаного постачальником рахунка-фактури;
- підписаного сторонами акта прийому-передачі товару або підписаної сторонами видаткової накладної;
- документів про проведення вхідного контролю поставленого товару (акти про фактичну якість і комплектність продукції з підтвердженням відсутності недоліків поставленого товару);
- зареєстрованої податкової накладної у відповідності до вимог законодавства України (якщо постачальник є платником ПДВ).
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як вбачається з матеріалів справи, заявляючи до стягнення з відповідача інфляційні втрати в розмірі 27 390,59 грн та 0,1 % річних у розмірі 493,78 грн за загальний період нарахування з 06.09.2025 по 16.12.2025, позивач розрахував початок періоду прострочення відповідачем оплати, керуючись положеннями абз. 1 п. 7.2 Договору - строк оплати на 30 календарний день із дати підписання видаткової накладної.
Згідно із частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ч. 1-3 ст. 80 ГПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Разом із тим, за змістом статті 86, частини п`ятої статті 236, статті 237 ГПК України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.
У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд у будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем) (див. висновок щодо обов`язку суду з перевірки розрахунку, викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.12.2020 у справі № 910/14341/18 та від 11.02.2021 у справі № 910/18996/16).
Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами скаржника, що податкова накладна вважається отриманою покупцем після її реєстрації в ЄРПН, а покупець самостійно отримує її з реєстру.
Разом із тим, як правильно встановлено місцевим господарським судом, позивачем не було долучено до матеріалів справи доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зокрема доказів направлення та отримання Залізницею документів, вказаних у пунктах 5.4 та 7.3 Договору, в тому числі рахунка-фактури, документів про проведення вхідного контролю поставленого товару, а також доказів, з яких можливо було б встановити дату реєстрації податкових накладних за відповідними поставками, що, відповідно, унеможливило встановлення судом настання строку оплати товару відповідно до п. 7.2, 7.3 Договору.
Перевіряючи доводи скаржника щодо неналежного дослідження судом першої інстанції матеріалів справи, зокрема долучених позивачем разом із відповіддю на відзив податкових накладних та квитанції про їх реєстрацію, в яких зазначено час та дату реєстрації податкових накладних, колегія суддів встановила таке.
Як зазначалося вище, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (ч. 2 ст. 164 ГПК України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).
Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, диспозитивність, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є одними з основних засад судочинства, закріпленими у статті 124 Конституції України, статтях 2, 7, 13, 14 ГПК України. Принцип диспозитивності передбачає, зокрема, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи та в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих сторонами.
Відповідно до статті 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, 08.01.2026 представником позивача сформовано в системі "Електронний суд" відповідь на відзив, до якого прикріплено додатки з назвами файлів: "Ордер 146.pdf" та "Квитанція про надсилання стороні АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" 40075815.pdf". 
Отже, відповідь на відзив не містить податкових накладних та квитанцій про їх реєстрацію, про які твердить в апеляційній скарзі скаржник.
Відтак, доводи скарги щодо неналежного дослідження судом першої інстанції матеріалів справи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Разом із тим, колегія суддів зауважує, що подана позивачем відповідь на відзив не лише не містить долучених доказів, про які зазначає скаржник, а й не містить клопотання про поновлення пропущеного строку на подання таких доказів. Отже, якби позивач долучав такі докази та бажав врахування їх судом першої інстанції при ухваленні судового рішення, останній мав би порушити перед судом відповідне клопотання про поновлення пропущеного строку на подання таких доказів.
Доводи скаржника, що підписанням видаткових накладних відповідачем підтверджено виконання зобов`язань позивача в повному обсязі, в тому числі і зобов`язань щодо надання документів, колегією суддів відхиляються, оскільки видаткова накладна - це первинний бухгалтерський документ, який засвідчує факт передачі товару, а не виконання умов договору щодо передачі погоджених сторонами документів. 
Щодо доводів скаржника, що умова Договору про оплату товару після реєстрації податкової накладної в ЄРПН суперечить закріпленим у ст. 3 ЦК України вимогам розумності, добросовісності та справедливості, колегія суддів зазначає таке.
Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, наприклад, договори та інші правочини, створення речей, творча діяльність, результатом якої є об`єкти права інтелектуальної власності, завдання майнової (матеріальної та моральної) шкоди іншій особі та інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених згаданими актами або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.
За змістом частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до законодавчого визначення, правочином є насамперед вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.
Такий висновок викладений, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20.09.2023 у справі № 910/23621/17, від 03.08.2023 у справі № 904/7930/21, від 01.06.2022 у справі № 912/642/20.
Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За частинами першою, четвертою та сьомою статті 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин сторін) майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.
При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.
Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору у відповідності до законодавства (частина перша статті 180 ГК України).
Частинами першою та другою статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Колегія суддів зауважує, що укладаючи договір про закупівлю матеріально-технічних ресурсів № ПЗ/НХ-25559/НЮ від 16.06.2025, сторони вільно та свідомо погодили його умови, в тому числі й умову про оплату товару після реєстрації податкової накладної в ЄРПН, вказані умови Договору є чинними, в судовому порядку не визнавались недійсними, у зв`язку із чим доводи скаржника, що такі умови суперечать закріпленим у ст. 3 ЦК України вимогам розумності, добросовісності та справедливості, відхиляються колегією суддів за неспроможністю.
Також необґрунтованими є доводи скаржника в тій частині, що рахунки на оплату та податкові накладні не є відкладальною обставиною для здійснення відповідачем оплати за отриманий товар, оскільки такі не узгоджуються з п. 7.6 Договору, в якому сторони погодили, що в разі поставки товару, що не відповідає кількості та/або якості, та/або комплектності, та/або асортименту, а також у разі відсутності документів, зазначених у п. 5.4 та п.7.3 цього Договору, покупець має право відстрочити оплату (або відмовитись від оплати) за поставлений не в повному обсязі товар та/або неякісний товар та/або некомплектний товар, та/або товар неналежного асортименту на строк відповідний строку здійснення постачальником заміни вказаного товару. В такому разі покупцю не нараховуються штрафні санкції та не можуть бути пред`явлені до відшкодування збитки (упущена вигода).
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з обґрунтованими висновками місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 27 390,59 грн та 0,1 процентів річних у розмірі 493,78 грн.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, § 54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що в даній справі надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.
За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Судові витрати
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати зі сплати судового збору за її подання відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.
Керуючись ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Локотраст" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2026 у справі № 910/15923/25 залишити без змін.
3. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2026 у справі № 910/15923/25.
5. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.
6. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, передбачені ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена 16.06.2026.

Головуючий суддя А.М. Демидова 

Судді І.П. Ходаківська

С.В. Владимиренко