Справа № 346/5436/25 
Провадження № 22-ц/4808/1118/26 
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої   Томин О. О.
суддів:   Бойчука І. В., Пнівчук О. В.,
за участю секретаря Кузнєцов В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 20 квітня 2026 року, постановлену в складі судді Калинюка О. П. в м. Коломиї, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Коломийського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.
З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 03.02.2026 просив стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 19 865 378,40 грн, 3 % річних у розмірі 1 789 516,82 грн та інфляційні втрати в сумі 5 220 747,07 грн, 13 % річних в сумі 7 754 572,01 грн, подвійну ставку НБУ в сумі 14 830 000,00 грн, а всього – 49 460 215,20 грн, судовий збір у розмірі 16 640,00 грн, судові витрати на послуги адвоката в розмірі 215 000,00 грн та за експертну оцінку майна в сумі 30 000,00 грн.
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 10 листопада 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено справу підготовче судове засідання на 09.12.2025 об 11 год 00 хв (т. 2, а.с. 47-48).
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 03 березня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд на 12.03.2026 о 16 год 20 хв (т. 3, а.с. 104-105).
Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 20 квітня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики (борговою розпискою) залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалами Коломийського міськрайонного суду від 24.10.2025 та 20.02.2026.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає таку ухвалу безпідставною, постановленою з порушенням норм процесуального права.
Вказує, що позовна заява ОСОБА_1 про стягнення з відповідачів боргу за розпискою була подана 16 листопада 2025 року та призначалась до розгляду, однак у зв`язку з неявкою відповідачів та їх представників неодноразово відкладалась (09.12.2025, 19.01.2026, 17.02.2026).
12 березня 2026 року позивач уповноважив свого адвоката Лисенко В. І. подати до Коломийського міськрайонного суду заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку з його хворобою та надав їй підтверджуючі документи з лікарні. Зазначає, що уклав договір про надання правничої допомоги з адвокатом Лисенко В. І. для складання процесуальних документів та участі в суді, однак не давав їй дозвіл бути присутній в судових засіданнях без його участі. Наголошує, що має бажання бути присутнім у суді та давати самостійно пояснення та викладати всі обставини справи, які адвокат не знає. Тому адвокат Лисенко В. І. не була присутня в цьому судовому засіданні.
01.04.2026 адвокат Лисенко В. І. сама захворіла та через систему Електронний суд подала до суду заяву про відкладення справи в зв`язку з проходженням медичного дослідження в м. Яремче по своєму місту проживання, так як вона є ВПО та переселена з міста Харкова. На підтвердження поважності відсутності в суді були надані медичні документи направлення лікарів про необхідність консультацій.
16 квітня 2026 року адвокат Лисенко В. І. подала заяву про неможливість прибуття в судове засідання, оскільки в Яремчанському міському суді слухалась інша цивільна справа (протокол судового засідання надає), в якому була крайня необхідність прийняття участі (сторони приїхали з міста Київ та справу неможливо було відкласти).
Відтак вважає, що його та представника Лисенко В. І. неявка до суду була зумовлена поважними причинами: хворобами та участю адвоката в іншому судовому засіданні.
Однак, суд першої інстанції в порушення процесуальних вимог закону не витребував пояснення, не надав оцінки доказам, не з`ясував можливість відкладення справи, не мотивував, чому причина неповажна, що є істотним порушенням процесуального права.
Посилається на практику Верховного Суду у постановах в справах № 522/19126/16-ц, № 761/16185/16-ц, № 686/15262/15-ц, № 127/16688/16-ц, що суд першої інстанції зобов`язаний встановити причини неявки сторони.
Залишення позову без розгляду є крайнім процесуальним заходом. Вважає, що суд застосував його формально, не перевіривши поважність причин та можливість розгляду справи за відсутності позивача.
Просить визнати, що неявка в судові засідання ОСОБА_1 та адвоката Лисенко В. І. була з поважних причин; скасувати ухвалу Коломийського міскрайонного суду по справі № 346/5436/25 і повернути справу до суду першої інстанції для розгляду по суті.
Позиція інших учасників справи
Відзиви на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заяви (клопотання) учасників справи
В судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 та його представник – адвокат Лисенко В. І. доводи та вимоги апеляційної скарги підтримали.
Представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Юркевич Х. М. в судовому засіданні в режимі відеоконференції щодо задоволення апеляційної скарги не заперечила.
Представник відповідачки ОСОБА_3 – адвокат Обушак С. І. в судовому засіданні в режимі відеоконференції покладалася на розсуд суду.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, апелянта та його представника, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала Коломийського міськрайонного суду від 20 квітня 2026 року зазначеним вимогам відповідає.
Фактичні обставини справи
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, у листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Коломийського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 03.02.2026 просив стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 19 865 378,40 грн, 3 % річних у розмірі 1 789 516,82 грн та інфляційні втрати в сумі 5 220 747,07 грн, 13 % річних в сумі 7 754 572,01 грн, подвійну ставку НБУ в сумі 14 830 000,00 грн, а всього – 49 460 215,20 грн, судовий збір у розмірі 16 640,00 грн, судові витрати на послуги адвоката в розмірі 215 000,00 грн та за експертну оцінку майна в сумі 30 000,00 грн.
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 10 листопада 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 09.12.2025 об 11 год 00 хв (т. 2, а.с. 47-48).
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 03 березня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд на 12.03.2026 о 16 год 20 хв (т. 3, а.с. 104-105).
12.03.2026 представник позивача – адвокат Лисенко В. І. надіслала на електронну адресу Коломийського міськрайонного суду клопотання про відкладення розгляду справи 12.03.2026 о 16 год 20 хв у зв`язку з хворобою Ткачука І. Й. На підтвердження надала копію діагностичного звіту за послугою ультразвукове дослідження черевної порожнини, наданого КП «Комунальне некомерційне підприємство Центр первинної медико-санітарної допомоги Ланчинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області» 12.03.2026 о 09 год 53 хв (т. 3, а.с. 108).
Розгляд справи відкладено на 01.04.2026 о 16 год 00 хв (т. 3, а.с. 111-112).
01.04.2026 представник позивача – адвокат Лисенко В. І. через систему «Електронний суд» подала до Коломийського міськрайонного суду клопотання про відкладення розгляду справи 01.04.2026 о 16 год 00 хв у зв`язку із проходженням нею лікування. На підтвердження надала копію направлення на консультацію лікаря з терміном дії з 31.03.2026 до 31.03.2027, рекомендований термін надання послуги: не вказано (т. 3, а.с. 129-131).
Розгляд справи відкладено на 16.04.2026 о 16 год 15 хв (т. 3, а.с. 135-136).
16.04.2026 представник позивача – адвокат Лисенко В. І. через систему «Електронний суд» подала до Коломийського міськрайонного суду клопотання про відкладення розгляду справи 16.04.2026 о 16 год 15 хв у зв`язку зі слуханням цивільної справи в Яремчанському міському суді, не підкріплене належними доказами (т. 3, а.с. 148-149).
Як вбачається з протоколу судового засідання, 16.04.2026 суд ухвалив про перехід до стадії ухвалення судового рішення (т. 3, а.с. 150).
Згідно довідки суду від 20.04.2026 на оголошення ухвали в цій справі сторони не з`явилися (т. 3, а.с. 151).
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 20 квітня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики (борговою розпискою) залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України – повторної неявки позивача в судове засідання. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалами Коломийського міськрайонного суду від 24.10.2025 та 20.02.2026 (т. 3, а.с. 152-156).
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Постановляючи оскаржувану ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції керувався тим, що позивач та його представник були повідомлені належним чином про судові засідання, призначені на 12.03.2026, 01.04.2026, 16.04.2026, і втретє у судові засідання не з`явилися, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подавали, а їх неявка перешкоджає судовому розгляду справи, оскільки такий по суті не розпочато.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст. 55, 124 Конституції України.
За змістом статті 129 Конституції України однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
До основних засад (принципів) цивільного судочинства належать зокрема диспозитивність, змагальність сторін та рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом (ст. 2 ЦПК України).
У частині першій ст. 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).
Водночас, право на суд стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).
Учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. При цьому учасники справи зобов`язані, зокрема, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; та виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки (пункт 3 частини першої статті 43 ЦПК України).
У відповідності до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.
Згідно зі статтею 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (частина третя статті 131 ЦПК України).
У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави - учасниці цієї Конвенції мають право встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладному руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. (частина п`ята статті 223 ЦПК України).
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Правове значення для прийняття судом рішення про залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання, передбаченої цими нормами процесуального права, має одночасна наявність таких обставин, так звані умови для залишення позову без розгляду у випадку неявки позивача в судове засідання: 1) належне повідомлення судом позивача про час і місце судового засідання; 2) неявка позивача в судове засідання або неповідомлення позивачем суду причин його неявки в судове засідання; 3) неподання позивачем суду заяви про розгляд справи за його відсутності.
Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 липня 2023 року у справі № 755/20634/21.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду. При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився. Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого учасник справи самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 756/6049/19).
Отже, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду. Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності (постанова Верховного Суду від 02 квітня 2026 року у справі № 753/9570/25 (провадження № 61-626св26)).
Наведені правові висновки також неодноразово викладені у постановах Верховного Суду, зокрема, від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16, від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13, від 20 червня 2019 року у справі № 522/7428/15, від 26 вересня 2019 року у справі № 295/19734/13, від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16, від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18, від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18, від 05 жовтня 2022 року у справі № 465/6745/17 та інших.
Судом встановлено, що в судові засідання 03.03.2026, 12.03.2026, 01.04.2026, 16.04.2026 (тобто чотири рази поспіль) належним чином повідомлені позивач та його представник – адвокат Лисенко В. І. (шляхом доставлення судових повісток в системі «Електронний суд») не з`явилися. При цьому, адвокат Лисенко В. І. щоразу в день засідання чи напередодні надсилала на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з її хворобами чи хворобою позивача, її участю в іншому судовому засіданні, не підкріплені належними доказами щодо неможливості їх обох брати участь в цих судових засіданнях.
Так, на судові засідання 03.03.2026 та 16.04.2026 представник позивача не надала жодних доказів неможливості їх явки. Докази слухання справи 16.04.2026 у Яремчанському міському суді були долучені тільки до апеляційної скарги.
На судове засідання 12.03.2026 представник позивача – адвокат Лисенко В. І. на підтвердження неможливості явки позивача ОСОБА_1 надала копію діагностичного звіту за послугою ультразвукове дослідження черевної порожнини, наданого КП «Комунальне некомерційне підприємство Центр первинної медико-санітарної допомоги Ланчинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області» про проведення тільки ультразвукового дослідження 12.03.2026 о 09 год 53 хв (т. 3, а.с. 108). Щодо неможливості її явки не зазначила нічого.
А на судове засідання 01.04.2026 о 16 год 00 хв представник позивача – адвокат Лисенко В. І. на підтвердження неможливості її явки як представника надала копію направлення на консультацію лікаря з терміном дії з 31.03.2026 до 31.03.2027, рекомендований термін надання послуги: не вказано (т. 3, а.с. 129-131). Щодо неможливості явки її довірителя Ткачука І. Й. не зазначила нічого.
У частині першій статті 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Відповідно до частини першої статті 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.
Оскільки сторона позивача, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи у суді першої інстанції, про що свідчать клопотання представника позивача – адвоката Лисенко В. І. про неодноразове відкладення розгляду справи та відомості про доставлення судових повісток в системі «Електронний суд», не з`явилася у судові засідання, призначені на 03.03.2026, 12.03.2026, 01.04.2026, 16.04.2026 (чотири рази поспіль), заяви про розгляд справи за їх відсутності не подавали, зважаючи на складність справи, ціну позову розглядати справу у їхній відсутності неможливо, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.
Близький за змістом висновок сформульований у постановах Верховного Суду від 18 лютого 2026 року у справі № 372/5811/23 (провадження № 61-9695св25), від 02 квітня 2026 року у справі № 753/9570/25 (провадження № 61-626св26).
Що стосується доводів апелянта про те, що на кожну із вказаних судом дат представником позивача — адвокатом Лисенко В. І. подавалися мотивовані клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням об`єктивних причин неможливості участі, то, як наведено вище, такі не були підкріплені належними доказами. Крім того, згідно вищевказаних норм права та практики Верховного Суду зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними.
Щодо твердження апелянта про те, що він уклав договір про надання правничої допомоги з адвокатом Лисенко В. І. для складання процесуальних документів та участі в суді, однак не давав їй дозвіл бути присутній в судових засіданнях без його участі, то такі суперечать матеріалами справи. Так, згідно п. 2 наявного в справі Договору про надання правничої допомоги адвокатом Лисенко В. І. Ткачуку І. Й. від 10.09.2025 представництво адвокатом інтересів довірителя здійснюється, серед іншого, шляхом участі разом з довірителем або без нього в судових засіданнях (т. 2, а.с. 111).
Доводи апелянта про те, що розгляд справи також неодноразово відкладався у зв`язку з неявкою відповідачів та їх представників (09.12.2025, 19.01.2026, 17.02.2026), не спростовують висновків суду першої інстанції щодо застосування п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.
Посилання апелянта на практику Верховного Суду у справах № 522/19126/16-ц, № 761/16185/16-ц, № 686/15262/15-ц, № 127/16688/16-ц, що суд першої інстанції зобов`язаний встановити причини неявки сторони, безпідставні. Справи за № 522/19126/16-ц, № 761/16185/16-ц, № 686/15262/15-ц не знайдені у Єдиному державному реєстрі судових рішень. А судове рішення у справі № 127/16688/16-ц стосується інших правовідносин, і не оскаржувалося до Верховного Суду.
Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду постановлена відповідно до вимог процесуального законодавства, а доводи апеляційної скарги не містять підстав для її скасування.
Оскільки згідно вимог ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції вірно зазначив про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалами Коломийського міськрайонного суду від 24.10.2025 та від 20.02.2026.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 20 квітня 2026 року – без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 20 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О. О. Томин
Судді:         І. В. Бойчук
О. В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 11 червня 2026 року.