ПОСТАНОВА 
іменем України

25 червня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 394/75/26
провадження № 22-ц/4809/1160/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач),  Єгорової С.М., Карпенка О.Л., 

учасники справи: 
позивач – Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК»,
відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гаврилов Дмитро Олексійович, на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 18 березня 2026 року у складі судді Запорожця О.М.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2026 року Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (далі по тексту – АТ «ТАСКОМБАНК»), звернулося до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 032/7573339-CK від 13.01.2020 у сумі 50307,28 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, на підставі якого було надано грошові кошти на умовах, зазначених у ньому. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 30.09.2025 загальна заборгованість за кредитним договором №032/7573339-CK складає 50307,28 грн, а саме прострочена заборгованість по основному боргу - 33157,62 грн; прострочена заборгованість по процентах - 17149,66 грн, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом.
Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 18.03.2026 позов задоволено.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором №032/7573339-CK від 13.01.2020 у сумі 50307,28 грн та судовий збір в сумі 2422,40 грн.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції визнав встановленими обставини укладення договору відповідачем за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження такого.
Також зазначав, що відповідач підписав не договір позики, а заяву-приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №032/7573339-СК від 13.01.2020. Тобто, відповідач навіть не укладав договір позики, а відповідно й не брав суму позики в розмірі 33157,36 грн, а банком було лише відкрито кредитний ліміт. Заява-договір, надана позивачем, містить лише дані про особу позичальника та не містить домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами. Відтак, позивач не довів факту прийняття відповідачем запропонованих йому умов щодо розміру відсотків. Отже, відсутні підстави вважати, що кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується письмовими доказами по справі 13.01.2020 ОСОБА_1 підписано заяву-анкету №032/7573339-CK, згідно з якою відповідач приєднався до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, надав дозвіл на відкриття поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, уклав договір та скріпив його підписом (т.1 а.с.30). 
З розрахунку заборгованості за кредитним договором убачається, що відповідачеві нараховано заборгованість у сумі 50307,28 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту -33157,62 грн, заборгованість по відсоткам - 17149 грн (т.1 а.с.39-50). 
Позивачем на підтвердження своїх вимог надано виписка по особовому рахунку кредитного договору №032/7573339-СК клієнта ОСОБА_1 , яка містить повний перелік транзакцій, рух коштів та нарахування відсотків. В ній відображено поточний баланс, деталі операцій та ідентифікація споживача (т.1 а.с.62-189). 
Також позивачем направлено відповідачеві повідомлення-вимогу станом на 27.08.2025 про те, що у ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором №032/7573339-CK від 13.01.2020 у сумі 50307,28 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту складає 33157,62 грн, заборгованість по відсоткам - 17149 грн (т.1 а.с.190).
Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі суд першої інстанції виходив з того, що банком та позичальником при укладенні кредитного договору було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов цього договору, позичальником підтверджено підписом, що він ознайомлений з умовами кредитування та згоден з ними, кредитний договір, додатки до них укладені в належній формі у відповідності до вимог чинного законодавства.
Колегія суддів не може повністю погодитися з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з такого.
Відповідно до частин першої-другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Так, відповідно до п.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Звертаючись з позовом до суду позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що, незважаючи на виконання банком своїх зобов`язань за договором, відповідачем не виконуються умови договору, у зв`язку з чим станом на 27.08.2025 у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором №032/7573339-CK від 13.01.2020 у сумі 50307,28 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту складає 33157,62 грн, заборгованість по відсоткам - 17149 грн.
Факт користування відповідачем грошовими коштами підтверджується випискою по особових рахунках за період з 13.01.2020 по 30.09.2025.
Проте, як убачається з заяви-анкети №032/7573339-CK від 13.01.2020, згідно з якою відповідач приєднався до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК», вона не містить Тарифів та умов обслуговування фізичних осіб в АТ «ТАСКОМБАНК», зокрема, відомостей про сплату відсотків за користування кредитними коштами та їх розмір. А відтак матеріали справи не містять підтверджень, що саме цю публічну пропозицію (оферту) та Тарифи розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву.
Враховуючи вказані обставини колегія суддів вважає, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг, відсутність у заяві-анкеті погодженої домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані банком публічна пропозиція (оферта) АТ«ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують обставин, викладених в позовній заяві.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по процентам, оскільки вони не були узгоджені сторонами.
В той же час, як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 по справі № 342/180/17, у разі, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Як вже зазначалося вище, з виписки по особовому рахунку вбачається, що відповідач у період з 13.01.2020 по 30.09.2025 користувався активно кредитними коштами за особовим рахунком № НОМЕР_1 , що є підставою для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту.
За вказаних обставин, а також враховуючи відсутність доказів про погодження між сторонами відсоткової ставки за користування кредитними коштами, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по процентах задоволенню не підлягають.
Таким чином, розмір заборгованості відповідача за кредитом, який підлягає стягненню з останнього на користь банку становить 33157,62 грн.
Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).
Отже, ухвалене судом рішення, у зв`язку неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.
Відповідно до ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Оскільки, колегія суддів ухвалює нове рішення і частково задовольняє позовні вимоги АТ "Таскомбанк" до ОСОБА_1 , з останнього підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1596, 60 грн (2422,40*65,91%), пропорційно до задоволених позовних вимог.
Проте враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, то відповідно до положень ст. ст. 141, 382 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 990,95 (2906,88*34,09%) , що також є пропорційним до задоволених вимог апеляційної скарги.
Також, слід зазначити, щозгідно з частиною першою, пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. 
Враховуючи обсяг правничої допомоги відповідачу при розгляді цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій,в порядку розподілу судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 34,09 % від ціни позову, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 2386,30 грн (7000*34,09%) витрат на професійну правничу допомогу. 
У порядку, визначеному ч.10 ст.141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Отже, з позивача на користь відповідача слід стягнути різницю у вказаних сумах, що становить 1780,65 грн (2386,30 грн + 990,95 грн – 1596,60 грн)

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гаврилов Дмитро Олексійович задовольнити частково. 
Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 18 березня 2026 року змінити, виклавши резолютивну частину рішення у такій редакції.
Позов Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 адреса АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (ЄДРПОУ 09806443 вул. Симона Петлюри, 30 м. Київ) заборгованість за кредитним договором від 13.01.2020 №032/7573339-CK у розмірі 33157,62 (тридцять три тисячі сто п`ятдесят сім) грн 62 коп.
 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
 
Стягнути з Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (ЄДРПОУ 09806443 вул. Симона Петлюри, 30 м. Київ) на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 адреса АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 1780 (одна тисяча сімсот вісімдесят) грн 61 коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді  C.М. Єгорова

О.Л. Карпенко