Справа № 522/27591/25
Провадження № 1-кп/522/2333/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11.05.2026             м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 , 
обвинуваченої - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 , 
розглянувши обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні за ЄРДР №  62025150020005166 від 10.12.2026, відносно:
ОСОБА_4 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, з вищою освітою, незаміжньої, офіційно не працевлаштованої, місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, 
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБУ 1 наказом начальника ГУНП в Одеській області від 18.07.2022 № 1262 о/с призначено на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області.
Працюючи в органах Національної поліції ОСОБА 1, склавши Присягу, присягнув вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки та набув правового статусу поліцейського.
Відповідно до ст. ст. 19, 68 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Згідно ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закону), Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Відповідно до положень ст. ст. 2, 18 Закону, одним з основних завдань та обов`язків працівників поліції є охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності та професійне виконання своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини та неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
Аналогічні вимоги та обов`язки прописані в пп. 1,2 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06 грудня 2016 року № 1576/29706.
Статтею 13 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що у складі поліції функціонують у тому числі патрульна поліція.
Згідно статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону; підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
При цьому, відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; берегти службове майно; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.
Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 5, 8, 9, 11 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», ОСОБА 1 будучи працівником правоохоронного органу, здійснє превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних та адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні і адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; доставляє у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення.
У відповідності до Присяги працівника поліції, передбаченої ч. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», яку прийняв старший лейтенант поліції ОСОБА 1, урочисто присягнув вірно служити Українському народові, дотримуватись Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки. 
Так, в силу наявного досвіду роботи в органах поліції ОСОБА 1 знав та розумів, що вимогами статей 3, 22 - 24 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктам, на яких поширюється дія цього Закону, забороняється безпосередньо або через інших осіб вимагати, просити, одержувати подарунки для себе чи близьких їм осіб від юридичних або фізичних осіб; використовувати своє становище та пов`язані з ним можливості з метою одержання неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів», органи Національної поліції віднесено до правоохоронних органів. 
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» на ОСОБУ 1 поширюються положення вказаного закону, тобто він є працівником правоохоронного органу та відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України на нього покладено обов`язки діяти лише в межах повноважень та способом, які передбачені Конституцією України та Законами України. ОСОБА 1 також є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, передбаченим статтею 3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14.10.2014. 
Згідно з приміткою до статті 364 КК України, службовими особами у статтях 364, 368, 368-5, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.
Таким чином, ОСОБА 1 є службовою особою правоохоронного органу та відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України на нього покладено обов`язки діяти лише в межах повноважень та способом, які передбачені Конституцією України та Законами України, а також є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, передбаченим статтею 3 Закону України «Про запобігання корупції».
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (із змінами та доповненнями від 14.03.2022 за № 133/2022) у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено: ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб та який неодноразово продовжено; Міністерству внутрішніх справ України запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави; на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 
30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України.
Наказом Національної поліції України від 23.02.2022 № 171, який видано на підставі Указу Президента України «Про введення надзвичайного стану в Україні» № 64/2022, особовий склад на час дії правового режиму надзвичайного стану був переведений на посилений варіант службової діяльності. 
У своїй діяльності ОСОБА 1, як поліцейський, керується Конституцією України, Кримінальним і Кримінальним процесуальним кодексами України, Законами України «Про Національну поліцію», іншими законодавчими актами України, нормативно-правовими актами МВС України та НП України.
Так, відповідно до пункту 2 статті 18 Закону України «Про національну поліцію», ОСОБА 1, як поліцейський зобов`язаний професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва. 
Відповідно до посадової інструкції, затвердженої начальником відділу поліції № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області № 10.2-2009вн від 25.03.2025, на старшого лейтенанта поліції ОСОБУ 1 покладено ряд обов`язків, серед яких:
- здійснення профілактичних заходів, спрямованих на запобігання вчиненню кримінальних та інших правопорушень на території обслуговування відділу поліції № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області.
- виявлення причин та умов, що призводять до вчинення кримінальних та/або адміністративних правопорушень, ужиття в межах своєї компетенції заходів щодо їх усунення.
- здійснення своєчасного реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або інші події.
-у випадках, передбачених законодавством, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, прийняття рішень про застосування адміністративних стягнень та забезпечення їх виконання.
- неухильно дотриматися антикорупційного законодавства України (обмежень заборон, вимог, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; організаційно-розпорядчих документів (наказів, доручень) керівництва поліції, виданих на виконання Закону України «Про запобігання корупції»).
- виконання інших функції, що випливають із покладених на нього завдань.
Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, ОСОБА 1, залучив до своєї протиправної діяльності цивільну особу ОСОБА_4 , яка виконувала роль «збирача» грошових коштів від фізичних осіб підприємців, розуміла значимість посади працівника поліції та протиправність в супереч кримінальному закону дій, тим самим всупереч обов`язку їх неухильного дотримання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення став на шлях злочинної діяльності та умисно вчинив корисливий злочин будучи службовою особою, а саме: одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, а ОСОБА_4 у тому числі виконувала роль пособника (ч. 5 ст. 27 КК України) та вчинили злочин при наступних обставинах.
Установлено, що діяльність відділу поліції № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області розповсюджується на Приморський район м. Одеси.
З метою вимагання та отримання неправомірної вигоди під час виконання своїх посадових обов`язків та цілей незаконного збагачення ОСОБА 1 наприкінці липня 2025 року залучив цивільну особу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка виконувала роль пособника та в силу своєї діяльності є довіреною особою підприємців на території «Ярмарки» розташованої за адресою: Одеська, вул. Дерибасівська 25, яка розуміла вчинювані нею протиправні дії та діяла як пособник злочину, будучи посередником у даній злочинній схемі, а саме у вимаганні та отриманні неправомірної вигоди від осіб, що здійснюють господарську діяльність на ввіреній відділу поліції № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області території, за непритягнення таких осіб до адміністративної відповідальності. 
Так, з 29.07.2025 отримавши ліцензію на продаж алкогольної продукції у Приморському районі м. Одеси почав здійснювати господарську діяльність з роздрібної торгівлі алкогольними напоями та харчовими продуктами фізична особа підприємець ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який орендує та використовує для таких цілей тверде покриття - допоміжне обладнання частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 .
У свою чергу, ОСОБА 1 приблизно з 29.07.2025 по 08.08.2025, більш точний час не встановлено, прибув до місця здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_6 за вищевказаною адресою та висунув вимогу щодо надання йому неправомірної вигоди у виді 
12 000 гривень щомісяця за безперешкодну торгівлю підакцизними, продуктовими товарами та закриття ним питань щодо перевірок діяльності розпочатих за зверненням, а також нескладання адміністративних протоколів.
Враховуючи виниклі обставини, ОСОБА_6 здійснюючи підприємницьку діяльність на території «Ярмарки» за вищевказаною адресою, вимушений був погодитись на умови ОСОБА_1, з метою безперешкодної торгівлі підакцизними, продуктовими товарами та закриття питань щодо перевірок діяльності розпочатих за зверненнями, а також не складання адміністративних протоколів.
Так, 08.09.2025 ОСОБА 1 з мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 подзвонив на мобільний телефон ОСОБА_6 з абонентським номером НОМЕР_2 , вимагаючи від останнього сплатити за серпень 2025 року підприємницької діяльності грошові кошти у сумі 
12 000 гривень. У зв`язку із цим, ОСОБА_6 вимушено погодився на вимогу ОСОБИ 1
З цією метою, ОСОБА_6 на виконання вимог ОСОБИ 1, який наказав йому передати грошові кошти ОСОБА_4 зустрівся з останньою 08.09.2025 приблизно о 13:36 год. в м. Одесі по вул. Дерибасівська, 25 на «Ярмарці», де передав грошові кошти у сумі 12 000 гривень, які в подальшому ОСОБА_4 того ж дня, приблизно о 13:46 год. передала ОСОБІ 1, як предмет неправомірної вигоди.
Надалі, 02.10.2025 приблизно о 14:30 год. на «Ярмарку» до місця торгівельної точки, яка розташована в АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_6 прибув ОСОБА_1 з метою здійснення перевірки діяльності ОСОБА_6 . 
У подальшому, того ж дня, приблизно о 14:40 год. до зазначеної торгівельної точки, де здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_6 за вказівкою ОСОБИ 1 прибула ОСОБА_4 , яка повідомила йому про необхідність надання неправомірної вигоди у сумі 12 000 гривень за вересень 2025 року за здійснення підприємницької діяльності, які ОСОБА_4 повинна буде передати ОСОБІ 1
Надалі, 03.10.2025 ОСОБА 1 з мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_3 подзвонив на мобільний телефон ОСОБА_6 НОМЕР_2 , вимагаючи у останнього сплатити за вересень 2025 року підприємницької діяльності грошові кошти у сумі 12 000 гривень, як і в минулому місяці. 
У зв`язку із цим, ОСОБА_6 вимушено погодився на вимогу ОСОБИ 1, розуміючи, що у разі невиконання ним вимог, його підприємницьку діяльність будуть перевіряти, та враховуючи погрози складання адміністративних протоколів, ймовірно притягнуть до адміністративної відповідальності.
У подальшому, 07.10.2025 ОСОБА 1 з мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_3 подзвонив ОСОБА_6 на мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_2 , вимагаючи у останнього сплатити за вересень 2025 року підприємницької діяльності грошові кошти у сумі 12 000 гривень. У зв`язку із цим, ОСОБА_6 вимушено погодився на вимогу ОСОБИ 1
З цією метою, ОСОБА_6 на виконання вимог ОСОБИ 1, який наказав йому передати грошові кошти ОСОБА_4 зустрівся з останньою 07.10.2025 приблизно о 12:10 год. в м. Одесі по вул. Дерибасівська, 25 на «Ярмарці», де передав їй грошові кошти у сумі 12 000 гривень, які є предметом неправомірної вигоди. 
Надалі, 08.10.2025 ОСОБА 1 з мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_3 подзвонив ОСОБА_4 на мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_4 , та повідомив про необхідність зустрітись.
Приблизно о 12:00 год. 08.10.2025 ОСОБА 1 на своєму автомобілі «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_5 , прибув в м. Одесі, вул. Святослава Караванського, 4, де до керованого ним автомобіля на переднє пасажирське місце сіла ОСОБА_4 , яка на виконання вимог ОСОБИ 1 поклала до бардачку зазначеного автомобіля грошові кошти в сумі 12 000 гривень, які є предметом неправомірної вигоди.
Після цього, протиправна діяльність ОСОБИ 1 та ОСОБА_4 08.10.2025 приблизно о 12 годині 30 хвилин була припинена працівниками правоохоронного органу та зазначених осіб затримано в порядку ст. 208 КПК України. 
Дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, як: пособництво в одержанні службовою особою, неправомірної вигоди, за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
Відповідно до ст. 472 КПК України 24.04.2026 між прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженням слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Одеської обласної прокуратури  ОСОБА_3 та обвинуваченою  ОСОБА_4 , за участю захисника  ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.
Так, згідно з умовами зазначеної угоди обвинувачена ОСОБА_4 зобов`язалася під час судового провадження беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувального акту, активно сприяти розкриттю кримінального правопорушення, при цьому сторона обвинувачення і сторона захисту погодили призначення обвинуваченій ОСОБА_4 покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати у державних та комунальних підприємствах, установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на строк три роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, тривалість якого буде визначено судом, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. На підставі ч. 2 ст. 77 КК України застосувати до ОСОБА_4 конфіскацію грошових коштів які були вилучені під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 та під час її затримання в порядку ст. 208 КПК України, а саме: 7 купюр номіналом 1000 гривень кожна, 12 купюр номіналом 500 гривень кожна, одна купюра номіналом 200 гривень, 2 купюри номіналом по 100 гривень кожна, 3 купюри номіналом по 50 гривень кожна, 8 купюр номіналом по 20 гривень кожна, 6 купюр номіналом по 100 доларів США кожна, 1 купюра номіналом 50 доларів США, 10 купюр номіналом по 100 доларів США кожна, 2 купюри номіналом по 50 доларів США кожна, 3 купюри номіналом по 20 доларів США кожна, 5 купюр номіналом по 10 доларів США кожна, 3 купюри номіналом по 5 доларів США кожна, 1 купюра номіналом 1 долар США, 1 купюра номіналом 50 Євро, 1 купюра номіналом 20 Євро, 3 купюри номіналом по 10 Євро кожна, 2 купюри номіналом по 5 Євро кожна, 4 купюри номіналом по 50 фунтів кожна, 9 купюр номіналом по 20 фунтів кожна, 4 купюри номіналом по 10 фунтів кожна, 2 купюри номіналом по 1000 гривень кожна, 1 купюра номіналом 50 гривень, 1 купюра номіналом 20 гривень.
Крім того, сторони домовились про покладення на ОСОБА_4 обов`язку співпрацювати зі стороною обвинувачення, у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншими особами, а саме: відносно осіб, причетних до скоєного кримінального правопорушення у кримінальних провадженнях за № 62025150020003008 від 31.07.2025, № 62025150020005164 від 09.12.2025 за ч. 1 ст. 361-2 КК України. Крім того, ОСОБА_4 зобов`язалась добровільно перерахувати заставу в розмірі 181680 гривень, яку внесено її сестрою ОСОБА_7 .
Обставини, якими сторони керувались при досягненні угоди є: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; співпраця зі стороною обвинувачення у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншими особами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка незаміжня, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштована, раніше не судима.
У судовому засіданні прокурор та обвинувачена ОСОБА_4 просили суд затвердити угоду про визнання винуватості. При цьому обвинувачена свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, за вказаних вище обставин, визнала повністю та підтвердила, що угода про визнання винуватості укладена нею добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та погодилася із призначенням узгодженого сторонами покарання. 
Також обвинувачена зазначила, що вона розуміє надані їй законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який буде застосований в результаті затвердження угоди та наполягала на її затвердженні. 
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердив, що угода про визнання винуватості між підзахисною ОСОБА_4 та прокурором у кримінальному провадженні укладена у його присутності та проти затвердження угоди він не заперечує.
Вивчивши угоду про визнання винуватості, надані матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, обвинуваченої та її захисника, суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. 
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи (осіб) у вчиненні будь-якого корупційного кримінального правопорушення чи кримінального правопорушення, пов`язаного з корупцією, та якщо інформація щодо вчинення такою особою (особами) кримінального правопорушення буде підтверджена доказами, і за умови повного або часткового (з урахуванням характеру та ступеня участі особи у вчиненні злочину) відшкодування підозрюваним або обвинуваченим завданого збитку або заподіяної шкоди (якщо такі збитки або шкода були завдані).
Згідно зі ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.
Вирішуючи питання щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Діяння обвинуваченої кваліфікуються за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, як: пособництво в одержанні службовою особою, неправомірної вигоди, за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
Зазначене кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.
Під час розгляду справи обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення визнала у повному обсязі, при цьому судом з`ясовано, що остання цілком розуміє права, визначені п.п. 1-4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
З урахуванням викладених обставин, суд вважає, що зазначена угода про визнання винуватості в цілому відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Згідно з ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
За таких обставин угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою підлягає затвердженню вироком суду.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбутого покарання ОСОБА_4 підлягає зарахуванню її попереднє ув`язнення в період з 08.10.2025 до 09.10.2025, з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі. 
Запобіжний захід, застосований до підозрюваної ОСОБА_4 у виді застави, на підставі ухвали слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 09.10.2025 слід вважати продовженим до набрання вироком законної сили, а після набрання вироком законної сили - слід вважати скасованим, а внесена застава у розмірі 181680 грн. підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_7 .
Цивільні позови у кримінальному провадженні - не пред`являлись, процесуальні витрати - відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9 176-178, 181, 194, 314, 373, 374, 376, 392, 394, 395, 468, 469, 473- 475, 532КПК України,-

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості, укладену 24.04.2026 між прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженням слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Одеської обласної прокуратури  ОСОБА_3 та обвинуваченою  ОСОБА_4 , за участю захисника  ОСОБА_5 , затвердити.
ОСОБА_4  визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності на строк 3 роки, з конфіскацією частини майна, належної обвинуваченій, а саме, вилучених грошових коштів: 7 купюр номіналом 1000 гривень кожна, 12 купюр номіналом 500 гривень кожна, одна купюра номіналом 200 гривень, 2 купюри номіналом 100 гривень кожна, 3 купюри номіналом 50 гривень кожна, 8 купюр номіналом 20 гривень кожна, 6 купюр номіналом 100 доларів США кожна, 1 купюра номіналом 50 доларів США, 10 купюр номіналом 100 доларів США кожна, 2 купюри номіналом 50 доларів США кожна, 3 купюри номіналом 20 доларів США кожна, 5 купюр номіналом 10 доларів США кожна, 3 купюри номіналом 5 доларів США кожна, 1 купюра номіналом 1 долар США, 1 купюра номіналом 50 Євро, 1 купюра номіналом 20 Євро, 3 купюри номіналом 10 Євро кожна, 2 купюри номіналом 5 Євро кожна, 4 купюри номіналом 50 фунтів кожна, 9 купюр номіналом 20 фунтів кожна, 4 купюри номіналом 10 фунтів кожна, 2 купюри номіналом 1000 гривень кожна, 1 купюра номіналом 50 гривень, 1 купюра номіналом 20 гривень.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати  ОСОБА_4  у строк відбутого покарання попереднє ув`язнення в період з 08.10.2025 до 09.10.2025, з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_4  від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.
Покласти на  ОСОБА_4 , відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Застосований до обвинуваченої  ОСОБА_4  запобіжний захід у виді застави вважати продовженим до набрання вироком законної сили. Після набрання вироком законної сили зазначений запобіжний захід вважати скасованим, внесену заставу у розмірі 181680 грн. повернути заставодавцю ОСОБА_7 .
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя       ОСОБА_1