ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

09 червня 2026 року	Справа №160/36474/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О. розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної Гвардії України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: 23.12.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної Гвардії України, в якій позивач просить суд:
-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Національної гвардії України, яке оформлено протоколом № 986/975 від 28.10.2025 засідання комісії Головного управління Національної гвардії України щодо відмови в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 за встановлення другої групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини;
-зобов`язати Головне управління Національної Гвардії України 1 призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 , як члену сім`ї (матері) ОСОБА_2 , який помер з настанням інвалідності II групи, пов`язаної із захистом Батьківщини.
Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення Комісії Головного управління Національної гвардії України про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 за загиблого ОСОБА_2 , оформлене протоколом №986/975 від 28.10.2025.
25 грудня 2025 року Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.
09 січня 2026 року від відповідача Головного управління Національної гвардії України надійшов відзив на позовну заяву, в якій він заперечує проти задоволення позовних вимог, та зазначає, що позивачем на розгляд комісії не було подано копії документів, що свідчать про причини і обставини травми, зокрема те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`янінння або навмисного спричинення собі тілесного ущкодження. Також зазначає, що ОСОБА_2 помер внаслідок цирозу печінки в стані алкогольного сп`яніння. На цих підставах просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 05.06.1979.
Станом на 15.03.2022 ОСОБА_2 був військовозобов`язаним, що підтверджується копією тимчасового посвідчення № НОМЕР_2 від 15.03.2022.
Відповідно до витягу з наказу №32 від 21.03.2022 військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу військової частини за станом здоров`я.
Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_3 від 31.08.2023 №3185 в період з 28.03.2022 до 22.08.2022 ОСОБА_2 брав участь в бойових діях.
З довідок Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області" №7-с/НГУ від 03.01.2023, №76-с/НГУ від 07.03.2023, свідоцтва про хворобу №488-с/НГУ від 14.09.2023 вбачається, що син позивачки отримав травми, пов`язані із захистом Батьківщини, до військової служби не придатний, з виключенням з військового обліку.
Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА №003760 від 28.03.2024 Обласної МСЕК №3 м. Дніпра ОСОБА_2 втратив працездатність на 70%. Причина втрати працездатності - травми, пов`язані із захистом Батьківщини.
ОСОБА_2 встановлена 2 група інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №560897 Обласної МСЕК №3 м. Дніпра від 28.03.2024.
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 16.05.2024.
Згідно з даними лікарського свідоцтва про смерть №2240м від 16.05.2024 та довідки про причину смерті №2240м від 16.05.2024 Комунального закладу "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" Дніпропетровської обалсної ради" причиною смерті ОСОБА_2 стала печінково-ниркова недостатність, фіброз та цироз печінки. Також, встановлено стан алкогольного сп`яніння на момент смерті.
З матеріалів справи вбачається, що 08.05.2024 ОСОБА_2 звернувся до Військової частини НОМЕР_5 Національної Гвардії України для призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ № 975 від 25.12.2013 у зв`язку з втратою 70% професійної працездатності під час проходження військової служби.
Станом на дату смерті ОСОБА_2 його заява про призначення одноразової грошової допомоги не була розглянута відповідачем.
Після смерті ОСОБА_2 , його мати, ОСОБА_1 30.05.2024 звернулася до Військової частини НОМЕР_5 Національної Гвардії України для призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ № 975 від 25.12.2013 у зв`язку з втратою ОСОБА_2 70% професійної працездатності під час проходження ним військової служби.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/18603/24 від 16.10.2024 встановлено наступні обставини.
Листом №2/24-1021 від 12.06.2024 Військова частина НОМЕР_5 Національної Гвардії України повідомила позивача, що в період розгляду заяви у передбачені законодавством ОСОБА_2 помер, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 №2240м від 16.05.2024 та свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 (актовий запис №1626). Вищезазначені обставини унеможливлюють подальший розгляд та прийняття рішення по заяві ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю на це правових механізмів.
Не погодившись із вказаною відмовою, позивачка звернулася до суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/18603/24 від 16.10.2024 визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_5 Національної Гвардії України щодо нескладання та ненаправлення висновку з документами, поданими ОСОБА_2 та ОСОБА_2 до Головного управління Національної Гвардії України з метою призначення або відмови у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності II групи та зобов`язано Військову частину НОМЕР_5 Національної Гвардії України скласти та направити висновок з документами, поданими ОСОБА_2 та ОСОБА_2 до Головного управління Національної Гвардії України з метою призначення або відмови у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності II групи, відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975.
На виконання Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/18603/24 від 16.10.2024 Військовою частиною НОМЕР_5 Національної Гвардії України складено та направлено до Головного управління Національної Гвардії України висновок з документами з метою призначення або відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку з настанням інвалідності II групи, відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975.
Комісією Головного управління Національної гвардії України за наслідком проведеного засідання винесено Протокол № 986/975 від 28.10.2025, яким відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги.
В якості підстав відмови у призначенні допомоги зазначено пункт 2 статті16-3 Закону №2011-XII та статті 1219 Цивільного кодексу України. Зокрема, відповідач зазначив положення, які визначають, що спірна одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам, а право на допомогу не входить до складу спадщини, оскільки нерозривно пов`язано з особою спадкодавця.
Вважаючи свої права порушеними вищевказаним рішенням про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, позивачка звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 5 ст. 17 Конституції України визначено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.02.1993 (далі - Закон №2232-XII), який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до ст. 41 Закону №2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон №2011-XII, у редакції від 23.04.2021) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з частиною першою статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Частиною другою 16 Закону №2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві;
4) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;
5) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби;
6) встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві;
7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби;
8) отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою із строкової військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, пов`язаних з проходженням військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її із строкової військової служби;
9) отримання військовозобов`язаним, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, або резервістом поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності в період проходження зборів чи служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення таких зборів чи виконання резервістом обов`язків служби у військовому резерві.
Частиною 3 статті 16 Закону №2011-ХІІ визначено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу", указами Президента України.
Відповідно до ч. 4 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Згідно зі статтею 16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Натомість, відповідно до пункту 2 статті 16-3 Закону № 2011-XII у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.
Відтак, право на призначення спірної одноразової грошової допомоги може бути реалізовано виключно військовослужбовцем. Натомість, мати позивача могла мати право на призначення та отримання допомоги у разі смерті ОСОБА_2 , звільненого з військової служби, протягом року після звільнення його з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби або проходженням військової служби.
Статтею 16-2 Закону №2011-XII визначає розміри одноразової грошової допомоги.
Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частинами першою, шостою, восьмою статті 16-3 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
При цьому, статтею 16-4 Закону №2011-ХІІ визначені випадки, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. (пункт 9 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ).
Так, постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975 - у редакції, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин.).
Згідно з пунктом 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги:
у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення її з військової служби, - дата складання актового запису про смерть;
у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста, якого невпізнано та у подальшому встановлено відомості про нього, яких бракувало під час державної реєстрації смерті, - дата внесення змін до актового запису про смерть стосовно встановлення особи;
у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду/оцінювання, зміни групи інвалідності чи причинного зв`язку - дата, зазначена у витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи/довідці медико-соціальної експертної комісії про повторне встановлення інвалідності або відомості з електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи;
у разі встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата огляду, зазначена у витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або довідці медико-соціальної експертної комісії.
Суд звертає увагу, що день виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є визначальним виключно для обрахунку строку реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги (п. 32 Порядку №975).
Порядком № 975 визначено перелік документів, які подаються до заяви про виплату одноразової грошової допомоги, а також підстави відмови у призначенні грошової допомоги.
Пунктами 15, 19 Порядку № 975 визначено, що рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.
Повертаючись до обставин справи.
Після смерті ОСОБА_2 , його мати, ОСОБА_1 30.05.2024 звернулася до Військової частини НОМЕР_5 Національної Гвардії України для призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ № 975 від 25.12.2013 у зв`язку з втратою ОСОБА_2 70% професійної працездатності під час проходження ним військової служби.
При цьому, як вже встановлено судом, зазначена одноразова грошова допомога, відповідно до пункту 2 статті 16-3 Закону № 2011-XII, призначається і виплачується виключно відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.
Так, ОСОБА_2 подав заяву на отримання одноразової грошової допомоги 08.05.2024, проте внаслідок його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 реалізація права на отримання грошової допомоги не була завершена, оскільки рішення за наслідком розгляду його заяви відповідачем не було прийнято. Більше того, на момент смерті ОСОБА_2 відповідач ще не отримав висновок від військової частини з документами ОСОБА_2 щодо призначення йому одноразової грошової допомоги.
Лише на виконання Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/18603/24 від 16.10.2024 Військовою частиною НОМЕР_5 Національної Гвардії України складено та направлено до Головного управління Національної Гвардії України висновок з документами з метою призначення або відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку з настанням інвалідності II групи.
Натомість, позивачка, як матір ОСОБА_2 , могла мати право на призначення та отримання допомоги у разі смерті ОСОБА_2 , звільненого з військової служби, протягом року після звільнення його з військової служби, за умови, якщо смерть її сина настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби або проходженням військової служби.
Зазначені обставини виключають наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Національної гвардії України.
Також, в контексті спірних правовідносин суд вважає за необхідне зазначити про незастосовність до спірних правовідносин ст. 1227 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
В спірних правовідносинах відповідачем на момент смерті ОСОБА_2 не було прийнято рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги, відтак, остання ще не могла бути нарахованою спадкодавцю.
Також, згідно з ч. 1 ст. 1219 ЦК України права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом не входять до складу спадщини, оскільки зазначені права нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.
Отже, дії відповідача у спірних правовідносинах вчинено у відповідності до вимог Закону, а тому суд не вбачає правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.
З огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд зазначає, що решта доводів та тверджень учасників справи, у контексті наведених правових вимог, не впливають на висновки суду за наслідком розгляду даної справи.
Розподіл судового збору не здійснюється.
Керуючись статтями 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної Гвардії України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон