ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

29 травня 2026 року	Справа №160/6403/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

17 березня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене своїм листом від 05.03.2026 року №127503, в частині відмови у перерахунку пенсії із зарахуванням в подвійному розмірі періоду роботи з 01.01.2004 року по 31.05.2019 р.
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи в реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я з 01.01.2004 року 31.05.2019 року.
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату мені пенсії, із зарахуванням, згідно виданої мені довідки КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради, виданої від 07.01.2026 року № 2, періоду роботи в реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я з 01.01.2004 року 31.05.2019 року, до стажу роботи в подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 05.12.2025 року (дня призначення пенсії), з урахуванням виплачених сум.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
13.01.2026 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просила призначити їй пенсію за віком відповідно до Закону України №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Криворізького південного об`єднання управління ПФУ №047150034947 від 21.01.2026 року ОСОБА_1 з 05.12.2025 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
05.02.2026 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просила:
провести перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та довідки КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради від 07.01.2026 року №2 з урахуванням до стажу роботи в подвійному розмірі періодів роботи в КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради на посадах лікаря-анестезіолога-реаніматолога відділення анестезіології і реанімації, лікаря-анестезіолога відділення анестезіології з палатою інтенсивної терапії з 01.08.1990 по 31.05.2019 року, починаючи з 13.01.2026 року (дня призначення пенсії), з урахуванням виплачених сум.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №127503 від 05.03.2026 року позивачеві повідомлено, що статтею 60 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Після набрання чинності Закону № 1058-ІV з 1 січня 2004 року всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі, у подвійному розмірі обчислюються періоди роботи в зазначених відділеннях тільки для визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах.
Періоди роботи з 01.08.1990 по 19.03.2001 та з 28.12.2003 по 31.12.2003 зараховані до страхового стажу в подвійному розмірі.
У період з 20.03.2001 по 27.12.2003 року позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Для врахування періодів страхового стажу з 01.01.2004 року в подвійному розмірі відсутні підстави.
ОСОБА_1 вважає протиправним та таким, що підлягає скасування, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене листом від 05.03.2026 року №127503 щодо відмови їй в здійсненні перерахунку та виплати пенсії з 05.12.2025 року відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з зарахуванням у подвійному розмірі періодів роботи з 01.01.2004 року по 31.05.2019 року, оскільки спірний період підтверджений довідкою КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради, виданою 07.01.2026 року №2, у зв`язку з чим позивач звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2026 року для розгляду адміністративної справи №160/6403/26 визначено суддю Олійника В.М.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
23.03.2026 року на адресу відповідача направлено ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками.
24.03.2026 року відповідачем отримано ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в системі "Електронний суд", яка міститься в матеріалах справи.
Протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття провадження, відповідач відзиву на позовну заяву не надав, із заявами та клопотаннями на адресу суду не звертався.
Відповідно до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи вищезазначене, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 працювала повний робочий день в КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Криворізької міської ради:
- з 01.08.1989 по 31.07.1990 на посаді лікаря-інтерна для проходження інтернатури зі спеціальності «Анестезіологія та реанімація» (наказ від 27.07.1989 №91-к);
з 01.08.1990 по 31.12.2003 на посаді лікаря-анестезіолога-реаніматолога відділення анестезіології і реанімації (наказ від 27.07.1990 № 89-к);
з 01.01.2004 по 31.05.2019 на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології з палатою інтенсивної терапії (наказ 02.01.2004 № 8);
з 01.06.2019 по теперішній час на посаді лікаря-анестезіолога анестезіологічного відділення (наказ 31.05.2019 №210-П/ТР).
За період роботи з 01.08.1989 по 04.12.2025 року ОСОБА_1 знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 20.03.2001 по 27.12.2003 (наказ 19.03.2001 №95-КО);
Користувалася відпустками без збереження заробітної плати:
31.05.2007 (1 календарний день) (наказ № 161-д);
- з 15.11.2007 по 16.11.2007 (наказ № 405-д);
- з 17.07.2008 по 19.07.2008 (наказ 270-д);
- 16.12.2009 (наказ № 469-д);
- з 03.03.2015 по 04.03.2015 (наказ № 129-д);
- 31.03.2021 (наказ № 253-д).
Згідно довідки КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради №2 від 07.01.2026 року визначено, що згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» стаж роботи з 01.08.1990 по 31.05.2019 зараховується в подвійному розмірі, без подвоєння - 28 років 10 місяців 1 день.
13.01.2026 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просила призначити їй пенсію за віком відповідно до Закону України №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №047150034947 від 21.01.2026 року ОСОБА_1 з 05.12.2025 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
05.02.2026 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просила:
провести перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та довідки КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради від 07.01.2026 року №2 з урахуванням до стажу роботи в подвійному розмірі періодів роботи в КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради на посадах лікаря-анестезіолога-реаніматолога відділення анестезіології і реанімації, лікаря-анестезіолога відділення анестезіології з палатою інтенсивної терапії з 01.08.1990 по 31.05.2019 року, починаючи з 13.01.2026 року (дня призначення пенсії), з урахуванням виплачених сум.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №127503 від 05.03.2026 року позивачеві повідомлено, що статтею 60 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Після набрання чинності Закону № 1058-ІV з 1 січня 2004 року всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі, у подвійному розмірі обчислюються періоди роботи в зазначених відділеннях тільки для визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах.
Періоди роботи з 01.08.1990 по 19.03.2001 та з 28.12.2003 по 31.12.2003 зараховані до страхового стажу в подвійному розмірі.
У період з 20.03.2001 по 27.12.2003 року позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Для врахування періодів страхового стажу з 01.01.2004 року в подвійному розмірі відсутні підстави.
ОСОБА_1 вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в здійсненні з 05.12.2025 року перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 з урахуванням зараховано періоду роботи з 01.01.2004 року 31.05.2019 року до стажу роботи в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки спірний період підтверджений довідкою КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради, виданої від 07.01.2026 року №2, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.
Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно зі статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
У той же час, згідно зі статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
З аналізу наведених норм вбачається, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Судом встановлено, що відповідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 працювала повний робочий день в КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Криворізької міської ради:
- з 01.08.1989 по 31.07.1990 на посаді лікаря-інтерна для проходження інтернатури зі спеціальності «Анестезіологія та реанімація» (наказ від 27.07.1989 №91-к);
з 01.08.1990 по 31.12.2003 на посаді лікаря-анестезіолога-реаніматолога відділення анестезіології і реанімації (наказ від 27.07.1990 № 89-к);
з 01.01.2004 по 31.05.2019 на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології з палатою інтенсивної терапії (наказ 02.01.2004 № 8);
з 01.06.2019 по теперішній час на посаді лікаря-анестезіолога анестезіологічного відділення (наказ 31.05.2019 №210-П/ТР).
За період роботи з 01.08.1989 по 04.12.2025 року ОСОБА_1 знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 20.03.2001 по 27.12.2003 (наказ 19.03.2001 №95-КО);
Користувалася відпустками без збереження заробітної плати:
31.05.2007 (1 календарний день) (наказ № 161-д);
- з 15.11.2007 по 16.11.2007 (наказ № 405-д);
- з 17.07.2008 по 19.07.2008 (наказ 270-д);
- 16.12.2009 (наказ № 469-д);
- з 03.03.2015 по 04.03.2015 (наказ № 129-д);
- 31.03.2021 (наказ № 253-д).
Згідно довідки КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради №2 від 07.01.2026 року визначено, що згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» стаж роботи з 01.08.1990 по 31.05.2019 зараховується в подвійному розмірі, без подвоєння - 28 років 10 місяців 1 день.
01 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно з частиною 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивачки за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідачем під час виконання покладених на них функцій.
Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Як вже встановлено, після набрання чинності Законом України №1058, з 01.01.2004 року по 31.05.2019 року позивач працювала на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології з палатою інтенсивної терапії, тобто в закладі охорони здоров`я.
За правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи у вищевказаних закладах охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи у подвійному розмірі.
Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 04 грудня 2019 року у справі №689/872/17 та від 20 квітня 2022 року у справі №214/3705/17, від 27 квітня 2023 року у справі №160/14078/22, в яких суд залишив без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими було зобов`язано відповідачів зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01 січня 2004 року, тобто після дати набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зазначене підтверджується тим, що відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення», норми статті 60, якою врегульовані пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах, знаходяться у розділі «Обчислення стажу роботи для призначення трудових пенсій».
Суд вважає помилковим твердження представника відповідача щодо того, що у подвійному розмірі обчислюються періоди роботи в зазначених відділеннях тільки для визначення права на пенсію.
А отже, з урахуванням наведеного, відповідачем протиправно відмовлено в зарахуванні до стажу роботи ОСОБА_1 в подвійному розмірі періоду роботи з 01.01.2004 року 31.05.2019 року.
З метою поновлення порушених прав позивача та належного способу захисту, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427) зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди її роботи з 01.01.2004 року 31.05.2019 року, як наслідок, з метою недопущення повторного порушення права, є необхідність зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427) здійснити з 05.12.2025 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), з урахуванням зарахування до стажу роботи в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 01.01.2004 року 31.05.2019 року, з урахуванням виплачених сум.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення адміністративного позову.
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 1331,20 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією АТ КБ "Приватбанк" від 12.03.2026 року.
А отже, суд приходить до висновку про необхідність стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1331,20 грн.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в здійсненні з 05.12.2025 року перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 з урахуванням періоду роботи з 01.01.2004 року по 31.05.2019 року до стажу роботи в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427) зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди її роботи з 01.01.2004 року по 31.05.2019 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427) здійснити з 05.12.2025 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з урахуванням зарахованого періоду роботи з 01.01.2004 року по 31.05.2019 року до стажу роботи в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням виплачених сум.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1331,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник