Справа № 490/13387/13-ц
н\п 2/490/2548/2021

Центральний районний суд м. Миколаєва

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2026 року м. Миколаїв
Центральний районний суд міста Миколаєва в складі:
головуючого судді Шолох Л.М.,
за участю секретаря Шведюк Д.О.,
за участі представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
- ОСОБА_3 ,
представника органу опіки та піклування Бернет Е.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , від імені якої діяла її опікун ОСОБА_5 , до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , про визнання недійсною довіреності та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов ОСОБА_4 , від імені якої діяла її опікун ОСОБА_5 , до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , в якому позивач з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 25 січня 2021 року просить: 
визнати недійсною довіреність від 21 червня 2001 року, видану нею на ім`я ОСОБА_6 , посвідчену приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу та зареєстровану за № 736;
визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 13 серпня 2001 року, укладений на Біржі нерухомості «Єдвай-Консульт» між відповідачем ОСОБА_7 і ОСОБА_6 ., діючих на підставі довіреності від імені ОСОБА_4 , та за зареєстрований у журналі реєстрації біржових угод, реєстровий номер № 1366;
витребувати у ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і передати у володіння ОСОБА_4 , квартиру АДРЕСА_1 , переведену в належитлове приміщення на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради за № 1628 від 28 серпня 2006 року, в якому розташований магазин промислових товарів;
зобов`язати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відновити становище квартири АДРЕСА_1 , яке існувало до порушення її права власника, а саме відновити квартиру в тому стані, яке існувало станом на 13 вересня 2001 року.
В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказує на те, що ОСОБА_4 на момент видачі довіреності не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними з огляду на стан її здоров`я. 
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2013 року відкрито провадження у справі.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2013 року вжито заходів забезпечення позову та накладено арешт на магазин промислових товарів, розташований за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 71,6 кв.м., належний на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 31 серпня 2006 року.
У період з листопада 2013 року до 05 червня 2022 року справа перебувала у провадженні іншого складу суду.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 25 липня 2022 року для розгляду справи визначено головуючого суддю Шолох Л.М.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 липня 2022 року справу прийнято до провадження суддею Шолох Л.М.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 травня 2024 року уточнену позовну заяву ОСОБА_5 від 25 січня 2021 року прийнято до провадження.
Від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позов, в якому він просить закрити провадження в частині позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 13 серпня 2001 року, в задоволенні позову в іншій частині відмовити.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 травня 2024 року у зв`язку із неявкою протягом тривалого часу опікуна ОСОБА_5 у судові засідання, зобов`язано виконавчий комітет Миколаївської міської ради в межах своїх повноважень здійснити перевірку виконання ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 , тел. НОМЕР_2 ) обов`язків опікуна недієздатної ОСОБА_4 , 1971 року народження. Зобов`язано виконавчий комітет Миколаївської міської ради забезпечити участь представника органу опіки та піклування у судових засіданнях під час розгляду справи № 490/13387/13-ц, за позовними вимогами, заявленими в інтересах недієздатної ОСОБА_4 , 1971 року народження. 
Від представника органу опіки та піклування до суду надійшли пояснення щодо позовних вимог. 
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.
У судовому засідання представник органу опіки та піклування Бернет Е.О. позов підтримала, просила його задовольнити. Представник відповідачів ОСОБА_3 позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні та в частині позовних вимог закрити провадження у справі.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.
ОСОБА_4 21 червня 2001 року видала довіреність на ім`я ОСОБА_6 на управління та розпорядження усім її майно, надано право укладати усі визначені законодавством угод: купувати, продавати та інше.
Між ОСОБА_6 , яка діяла від імені ОСОБА_4 , та ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , який укладено на біржі нерухомості «Едельвейс-Консалт» від 03 серпня 2001 року.
Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2003 року визнано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , укладений між ОСОБА_6 , яка діє від імені ОСОБА_4 , на підстав довіреності від 21 червня 2001 року та ОСОБА_8 та зареєстрованим на біржі нерухомості «Едельвес -Консульт» за № 1366 від 03 серпня 2001 року недійсним. Суд дійшов висновку, що цей договір не мав на меті створити юридичні наслідки.
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 березня 2005 року припинено право на частину в спільному мані в квартирі АДРЕСА_1 у ОСОБА_7 , стягнувши з ОСОБА_9 вартість частки в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_7 . Визнано за ОСОБА_9 право власності на цілу квартиру АДРЕСА_1 .
Надалі, рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 грудня 2005 року ОСОБА_4 визнано недієздатною та призначено опікуна ОСОБА_5 . 
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2013 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_5 , в інтересах недієздатної ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , про витребування майна (квартири АДРЕСА_1 ) з чужого незаконного володіння.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 травня 2026 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_4 , в інтересах якої діє ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 13 серпня 2001 року, укладений на Біржі нерухомості «Едвайс-Консульт» між відповідачем ОСОБА_7 і ОСОБА_6 ., діючих на підставі довіреності від імені ОСОБА_4 , та за зареєстрований у журналі реєстрації біржових угод, реєстровий номер № 1366 та про витребування у ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і передати у володіння ОСОБА_4 , квартиру АДРЕСА_1 , переведену в належитлове приміщення на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради за № 1628 від 28 серпня 2006 року, в якому розташований магазин промислових товарів.
З огляду на зазначене підлягають розгляду у цій справі позовні вимоги щодо визнання недійсною довіреності від 21 червня 2001 року, видану нею на ім`я ОСОБА_6 , посвідчену приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу та зареєстровану за № 736 та про зобов`язання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відновити становище квартири АДРЕСА_1 , яке існувало до порушення її права власника, а саме відновити квартиру в тому стані, який існував станом на 13 вересня 2001 року.
Оскільки оскаржувана довіреність видана ОСОБА_4 у 2001 році, то у цьому випадку має бути застосовані норми Цивільного кодексу Української РСР, в редакції чинній на моменту видачі оскаржуваної довіреності. 
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу Української РСР здатність громадянина своїми діями набувати цивільних прав і створювати для себе цивільні обов`язки (цивільна дієздатність) виникає у повному обсязі з настанням повноліття, тобто після 
досягнення вісімнадцятирічного віку. У випадках, коли законом дозволяється одружуватися до досягнення вісімнадцятирічного віку, громадянин, який не досяг вісімнадцятирічного віку, набуває дієздатності в повному обсязі з моменту одруження. 
Відповідно до статті 62 Цивільного кодексу Української РСР, угода, укладена однією особою (представником) від імені другої особи (яку представляють) в силу повноваження, що грунтується на довіреності, законі або адміністративному акті, 
безпосередньо створює, змінює і припиняє цивільні права і обов`язки особи, яку представляють. Повноваження можуть також випливати з обстановки, в якій діє 
представник (продавець в роздрібній торгівлі, касир тощо). Представник не може укладати угоди від імені особи, яку він представляє, ні у відношенні себе особисто, ні у відношенні другої особи, представником якої він одночасно є. Не допускається укладення через представника угоди, яка за своїм характером може бути укладена лише особисто, а так само інших угод, зазначених у законі. 
Стаття 64 Цивільного кодексу Української РСР визначає, що довіреністю визнається письмове уповноваження, яке видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність юридичній особі може бути видана тільки на укладення угод, що не суперечать її статутові (положенню) або загальному положенню про організації даного виду. 
Відповідно до статті 65 Цивільного кодексу Української РСР довіреність на укладення угод, що потребують нотаріальної форми, а також на вчинення дій щодо державних, кооперативних та інших громадських організацій повинна бути нотаріально посвідчена, за винятком випадків, передбачених у цьому Кодексі, та інших випадків, коли спеціальними правилами допущена інша форма довіреності.
Недійсність угоди, укладеної громадянином, нездатним розуміти значення своїх дій. Угода, укладена громадянином, хоч і дієздатним, але який в момент її укладення перебував у такому стані, коли він не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними, може бути визнана судом недійсною за позовом цього громадянина. Якщо така угода визнана недійсною, то кожна з сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернення одержаного в натурі - відшкодувати його вартість. Стороні, яка в момент укладення угоди не могла розуміти значення своїх дій або керувати ними, відшкодовуються другою стороною понесені витрати, втрата або пошкодження її майна, якщо вона знала або повинна була знати про такий стан особи, що уклала з нею угоду (стаття 55 Цивільного кодексу Української РСР).
З аналізу наведеного слідує, що під час надання іншій особі довіреності на вчинення будь-яких дій, довіритель має розуміти значення своїх дій та керувати ними.
Звертаючись до суду із цим позовом, позивач вказує на те, що ОСОБА_4 на час видачі оскаржуваної довіреності не розуміла значення своїх дій в силу стану свого здоров`я, оскільки мала тяжку травму голови, перебувала на обліку у лікаря психіатра, деградувала як особистість, вела бродячий спосіб життя. На підтвердження своїх доводів опікун ОСОБА_4 - ОСОБА_5 надала до суду довідку МСЕК серії №001348 стосовно ОСОБА_4 , що на думку суду не є достатнім доказом того, що станом на час видачі цієї довіреності ОСОБА_4 не усвідомлювала значення своїх дій.
За такого, підстави для задоволення позовних вимог про визнання недійсним довіреності від 21 червня 2001 року суд не вбачає, у задоволенні цієї позовної заяви слід відмовити.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідачів відновити становище квартири АДРЕСА_1 , яке існувало до порушення її права власника, а саме відновити квартиру в тому стані, яке існувало станом на 13 вересня 2001 року, то у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити.
Ця позовна вимога є похідною від позовних вимог про визнання недійсною довіреності від 21 червня 2001 року, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 13 серпня 2001 року та витребування спірної квартири у відповідачів ОСОБА_10 , у задоволенні яких було відмовлено (у тому числі і під час розгляду інших справ). Тому і позовна вимога про зобов`язання відповідачів становище квартири АДРЕСА_1 , яке існувало до порушення її права задоволенню не підлягає.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок позивача.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 про визнання недійсною довіреності від 21 червня 2001 року, видану нею на ім`я ОСОБА_6 , посвідчену приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу та зареєстровану за № 736 та про зобов`язання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відновити становище квартири АДРЕСА_1 , яке існувало до порушення її права власника, а саме відновити квартиру в тому стані, який існував станом на 13 вересня 2001 року - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя           Л.М. Шолох