ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 737/20/26 Суддя (судді) першої інстанції: Кореньков А.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Чуприни О.В., 
суддів Говоруна О.В., Златіна С.В.,
за участю:
секретаря судового засідання - Мулик А.Б.,
представника позивача - Сірого І.О.,
представника відповідача - не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 11.03.2026 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 , апелянт, скаржник) звернувся до Куликівського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (надалі по тексту також - відповідач, Департамент), в якому просив скасувати постанову серії ЕНА №06438453 від 30.12.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі по тексту також - КУпАП) та закрити справу про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про протиправність притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, оскільки транспортним засобом останній не керував, при спілкуванні з працівником патрульної поліції ОСОБА_1 не було надано доказів наведеного. Оскаржувана постанова не містить посилання на докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність у його вчиненні.
Рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 11.03.2026 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що з долучених до справи матеріалів відеофіксації події правопорушення простежується перебування ОСОБА_1 на мотоциклі та відсутність на ньому мотошолома, що підтверджує наявність в діях позивача складів адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 126 і частиною 5 статті 121 КУпАП та правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності; при цьому взято до уваги наступне: позивач не заперечував факт керування мотоциклом, в подальшому, на вимогу поліцейського надати документи, які посвідчують особу водія та реєстрацію транспортного засобу, останній відмовився пред`явити документи, вказував, що мотоциклом не керував.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, та, покликаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тими ж доводами, що зазначались ним у поданому адміністративному позові, однак безпідставно не взяті до уваги судом першої інстанції, а саме: матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, перебування поруч із мотоциклом не є тотожним приведення такого у руху та керування ним.
Департамент патрульної поліції не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, відтак у силу частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність останнього не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У судове засідання, призначене на 29.04.2026 о 14 год. 45 хв., з`явився представник скаржника, котрий підтримав подану апеляційну скаргу та надав пояснення, аналогічні викладеним у апеляційній скарзі, просив суд таку задовольнити та скасувати рішення першої інстанції. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, причини своєї неявки суду не повідомив.
Як встановлено судом першої інстанції, за змістом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №06438453 від 30.12.2025, винесеної поліцейським 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області старшим сержантом поліції Кудриком Павлом Васильовичем, ОСОБА_1 30.12.2025 о 22 год. 12 хв. у місті Чернігові по вулиці Дністровській, 22, керував мотоциклом (транспортний засіб "ИЖ ПЛАНЕТА" із реєстраційним номером НОМЕР_1 ") без мотошолома та на вимогу поліції не пред`явив посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив пункт 2.3.г. Правил дорожнього руху і вчинив адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 126 та частиною 5 статті 121 КУпАП. На позивача накладено адміністративне стягнення, передбачене частиною 5 статті 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень. 
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи в силу вимог статті 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення.
За статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Частиною 1 статті 3 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 за №580-VІІ (надалі по тексту також - Закон №580-VІІ) передбачено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації (частина 1 статті 7 Закону №580-VІІ).
Як встановлено пунктами 3, 8, 11 частини 1 статті 23 Закону №580-VІІ, поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Так, за змістом статті 52 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 за №3353-ХІІ (надалі по тексту також - Закон №3353-ХІІ) контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль). Зокрема, до повноважень Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху належать забезпечення безпеки дорожнього руху (абзац 3 частини 1 статті 523 Закону №3353-ХІІ). 
Приписами статті 222 КУпАП унормовано, що органи Національної поліції розглядають, справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
У спірному випадку, як слідує зі змісту постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №06438453 від 30.12.2025, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 126 та частиною 5 статті 121 КУпАП за те, що останній 30.12.2025 о 22 год. 12 хв. у місті Чернігові по вулиці Дністровській, 22 керував мотоциклом без мотошолома та на вимогу поліції не пред`явив посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив пункт 2.3.г. Правил дорожнього руху.
За частиною 1 статті 121 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10.10.2001 (надалі по тексту також - ПДР України).
Ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил (пункт 1.1 ПДР України).
Відповідно до пункту 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. 
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9 ПДР України).
Окрім того, відповідно до пункту 2.4.а ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
У свою чергу, згідно пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон); ґ) чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат "Зелена картка" (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка".
Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 за №3353-XII.
А саме, водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством; (стаття 16 Закону України "Про дорожній рух").
Також, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 за №1961-IV перевірка наявності чинних договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції України під час здійснення регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (у тому числі з використанням працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів та в режимі фотозйомки, відеозапису), а також під час оформлення документів щодо порушення Правил дорожнього руху та оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди.
Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
У свою чергу, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина 5 статті 121 КУпАП).
До обов`язків водія для забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених пунктом 2.3.г ПДР України, віднесено, зокрема, під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).
Згідно частини 1 статті 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.
Частиною 1 статті 31 Закону №580-VІІ встановлено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень (пункт 1 частини 1 статті 40 Закону №580-VІІ).
Окрім цього, згідно абзацу 7 частини 1 статті 40 Закону №580-VІІ, технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.
Відповідно до статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом (частина 1 статті 74 КАС України).
Як слідує з пункту 1 частини 2 статті 72 КАС України, до різновидів доказів віднесено, зокрема, електронні докази, котрими, у розумінні частини 1 статті 99 Кодексу, є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, які мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
Тобто, сутнісний зміст поняття електронного доказу включає в себе будь-яку інформацію в цифровій формі, що має значення для розгляду справи.
До постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №06438453 від 30.12.2025 додано "Пв. 474399, відео з відеореєстратора 70mai, Пв.472943", тобто відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського та відеореєстратор, встановлений у транспортному засобі патрульної поліції, що містяться у матеріалах справи.
Судом першої інстанції за наслідком аналізу коментованих записів встановлено, що позивач перебував на мотоциклі за відсутності на ньому мотошолома. На початку розмови з поліцейськими ОСОБА_1 не заперечував факт керування мотоциклом, пояснював, що їхав до банкомату, проте в подальшому, після вимоги поліцейського надати документи, які посвідчують особу водія та реєстрацію транспортного засобу, останній відмовився пред`явити документи, вказував, що мотоциклом не керував.
Наведене слугувало мотивом для висновку про підтвердження наявності в діях позивача складів адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 126 та частиною 5 статті 121 КУпАП та правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності.
Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції, адже аналіз наявних у справі відеоматеріалів не підтверджує факт керування позивачем транспортним засобом моделі "ИЖ ПЛАНЕТА" із реєстраційним номером НОМЕР_1 .
Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Верховний Суд в постанові від 20.02.2019 у справі №404/4467/16-а (2-іс/811/3/17), здійснивши аналіз, зокрема, частини 1 статті 126 КУпАП сформував висновок, за яким відповідальність водія у зв`язку з відсутністю реєстраційного документу настає у разі керування або експлуатації транспортного засобу, а також зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Знаходження особи за кермом транспортного засобу, який не є в стані руху, не зумовлює наділення такої статусом водія та, відповідно, застосовність до такої вимог, передбачених Правилами дорожнього руху до вказаної категорії, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом (приведення такого в рух, зворушення з місця).
Відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського за №474399 (цифровий елемент з розширенням ".mp4" за найменуванням "clip-1.mp4") не підтверджуються обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом "ИЖ ПЛАНЕТА" із реєстраційним номером НОМЕР_1 30.12.2025 о 22 год. 12 хв. Зокрема, покидання позивачем місця водія (місце запису з 22 год. 22 хв. 25 сек. по 22 год. 22 хв. 33 сек.) за відсутності задокументованих фактів попереднього приведення такого в рух та керування ним же, свідчить про відсутність належних, допустимих та достатніх доказів того, що позивач здійснював саме керування транспортним засобом у розумінні вимог Правил дорожнього руху.
Відтак, зафіксовані обставини не підтверджують наявності в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони правопорушення, передбачених частиною 1 статті 126 та частиною 5 статті 121 КУпАП, пов`язаних з керуванням транспортним засобом.
В той же час, слід зауважити, Департаментом патрульної поліції не долучено до матеріалів справи зазначеного у постанові про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №06438453 від 30.12.2025 "відео з відеореєстратора 70mai" чи інших доказів, котрі б слугували підставою для зміни наведеного вище висновку суду апеляційної інстанції з приводу досліджуваних обставин.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.
Відповідно до частини 2 статті 283 КУпАП постанова в справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів і можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (частина 3 статті 283 КУпАП).
Суд наголошує, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Таке провадження спрямоване, зокрема, на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності до закону.
Відповідач як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.
Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку. 
В обсязі наведеного вище суд апеляційної інстанції зауважує, що уповноваженими особами на складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не здійснено усіх достатніх та необхідних дій щодо збирання доказів з метою встановлення обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом "ИЖ ПЛАНЕТА" із реєстраційним номером НОМЕР_1 .
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Поруч із цим, в силу вимог частини 3 статті 308 Кодексу, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частини 1, 2 статті 308 КАС України).
До підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, визначених у частині 1 статті 317 Кодексу, віднесено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
В силу вимог пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З огляду на вищевикладене та перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не виконано покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що призвело до помилкового вирішення справи.
З урахуванням встановлених в цій справі обставин та правового регулювання спірних правовідносин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , а тому рішення суду першої інстанції належить скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 та частиною 5 статті 121 КУпАП підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутності складу і події адміністративного правопорушення.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 6 статті 139 КАС України).
Перерозподіляючи між сторонами судові витрати суд відзначає, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина 1 статті 139 КАС України).
Позивачем сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову в розмірі 665,60 гривень, підтвердженням чого є наявна в матеріалах справи квитанція №5660-3749-0310-7169 від 09.01.2026 (а.с.1), а також за подання до суду апеляційної скарги в розмірі 798,70 гривень, що засвідчується наявною у справі квитанцією за №1660-4514-6912-6993 від 02.04.2026 (а.с.92).
Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли з вини Департаменту патрульної поліції, то з останнього підлягають стягненню за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в суді першої інстанції в розмірі 665,60 гривень та в суді апеляційної інстанції в розмірі 798,70 гривень.
Матеріали справи позбавлені будь-яких доказів про понесення сторонами інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх перерозподілу.

Керуючись статтями 271, 272, 286, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 11.03.2026 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити.
Рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 11.03.2026 у справі №737/20/26, - скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити.
Скасувати постанову серії ЕНА №06438453 від 30.12.2025, винесену поліцейським 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області старшим сержантом поліції Кудриком Павлом Васильовичем про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 та частиною 5 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу і події адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (ідентифікаційний код юридичної особи 40108646) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову в сумі 665,60 гривень (шістсот шістдесят п`ять гривень шістдесят копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (ідентифікаційний код юридичної особи 40108646) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 798,70 гривень (сімсот дев`яносто вісім гривень сімдесят копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя  Чуприна О.В.

Суддя   Златін С.В.

Суддя Говорун О.В.

Повний текст постанови складено 29.04.2026.