ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

04 травня 2026 року	Справа №160/35156/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рищенко А. Ю. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 44118658, 49005, ДНІПРОПЕТРОВСЬКА область, місто ДНІПРО, вулиця СІМФЕРОПОЛЬСЬКА, будинок 17-А), третя особа - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

УСТАНОВИВ:

10.12.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа - ОСОБА_2 , з вимогами: 
- Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.06.2025 №1695436-2410-0462-UA12020010000033698 на оплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками житлових споруд за 2020 рік, прийняте Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на суму 1275,21 грн. 
- Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.06.2025 №1695435-2410-0462-UA12020010000033698 на оплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками житлових споруд за 2021 рік, прийняте Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на суму 1620,00 грн. 
- Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.06.2025 №1695435-2410-0462-UA12020010000033698 на оплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками житлових споруд за 2022 рік, прийняте Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на суму 1404,00 грн. 
- Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.06.2025 №1695435-2410-0462-UA12020010000033698 на оплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками житлових споруд за 2023 рік, прийняте Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на суму 1447,20 грн. 
- Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.06.2025 №1695435-2410-0462-UA12020010000033698 на оплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками житлових споруд за 2024 рік, прийняте Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на суму 1533,60 грн
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що ОСОБА_1 в електронному кабінеті платника податків виявив п`ять податкових повідомлень-рішень, винесених щодо податку на нерухоме майно за 2020-2024 роки стосовно квартири, за адресою: АДРЕСА_3 . Позивач зазначає, що сплатив визначені суми до вручення ППР, що прямо свідчить про його добросовісність та відсутність будь-якого зволікання у виконанні податкового обов`язку. А відповідно до фактичних даних строк давності для нарахування податкових зобов`язань за 2020 і 2021 роки сплинув. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.
02.01.2026 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому ГУ ДПС у Дніпропетровській області позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції відповідача зазначено, що податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) протягом 1095 календарних днів, з урахуванням періоду зупинення такого строку давності з 18.03.2020 по 31.07.2023 року (включно). Відповідач зазначає, оскільки було зупинення строку давності з 18.03.2020 по 31.07.2023 року (включно), тож ППР за податкові періоди 2021-2022 роки можуть бути винесені (включно по 2026 рік). З урахуванням строків давності контролюючі органи мають право на нарахування фізичним особам сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом , з урахуванням періоду зупинення такого строку давності з 18.03.2020 по 31.07.2023 року (включно). Отже, сам факт затримки контролюючим органом строків направлення та винесення податкових повідомлень-рішень від 24.06.2025 є лише підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої ПКУ за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання в частині нарахування штрафних санкцій та пені, однак, не може бути підставою для звільнення Позивача від обов`язку щодо сплати сум податку та визнання означених податкових повідомлень-рішень протиправними та їх скасування. Крім того, Відповідач зазначає, що за результатами проведення інвентаризації було встановлено, що ППР від 24.06.2025 №1695436-2410-0462-UA12020010000033698 за 2020 рік на суму 1275,21 грн., була сформовано в автоматичному режимі повторно та у зв`язку з цим була скасована (відкликана) для підтвердження скасування ППР надаємо скрін з підсистеми «Податковий блок».
07.01.2026 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він заперечував проти обставин викладених у відзиві, та просив позовні вимоги викладені в позові задовольнити в повному обсязі.
24.04.2026 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення по справі.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом з матеріалів справи встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_1 є власником квартири, загальна площа якої становить 78 кв.м, у тому числі житлова площа - 40,6 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до пп. 266.7.2 та пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України, ГУ ДПС, в автоматичному режимі сформовано податкові повідомлення-рішення форми «Ф» з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (далі - ППР), а саме:
- ППР від 24.06.2025 №1695436-2410-0462-UA12020010000033698 на суму 1 275,21 грн., за податковий період 2020 рік;
- ППР від 24.06.2025 №1695435-2410-0462-UA12020010000033698 на суму 1 620,00 грн., за податковий період 2021 рік;
- ППР від 24.06.2025 №1695430-2410-0462-UA12020010000033698 на суму 1404,00 грн., за податковий період 2022 рік;
- ППР від 30.09.2024 №2509466-2415-0465-UA12020010000033698 на суму 1447,20 грн., за податковий період 2023 рік;
- ППР від 24.06.2025 №1695437-2410-0462-UA12020010000033698 на суму 1 533,60 грн., за податковий період 2024 рік; 
За результатами проведення інвентаризації було встановлено, що ППР від 24.06.2025 №1695436-2410-0462-UA12020010000033698 за 2020 рік на суму 1275,21 грн., була сформовано в автоматичному режимі повторно та у зв`язку з цим була скасована (відкликана)
Вищезазначені ППР, контролюючим органом, направлено на адресу: АДРЕСА_3 засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та повернуто до контролюючого органу з відміткою «Вручено особисто»
Відповідно до платіжної інструкції № 2.286336017.1 від 31.08.2025 року ОСОБА_1 сплатив податок на нерухоме майно відмінне від земної ділянки сплачений фізичними особами за період з 01.2022 по 12.2022.
Відповідно до платіжної інструкції № 0.0.4279640786.1 від 29.03.2025 року ОСОБА_1 сплатив податок на нерухоме майно відмінне від земної ділянки сплачений фізичними особами за період з 01.2023 по 12.2023.
Відповідно до платіжної інструкції № 2.286317849.1 від 31.08.2025 року ОСОБА_1 сплатив податок на нерухоме майно відмінне від земної ділянки сплачений фізичними особами за період з 01.2024 по 12.2024.
Не погоджуючись з повторно надісланими податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).
Пунктом 6.3 статті 6 ПК України визначено, що сукупність загальнодержавних та місцевих податків та зборів, що справляються в установленому цим Кодексом порядку, становить податкову систему України.
Статтею 265 ПК України встановлено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.
Порядок нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначено статтею 266 ПК України.
Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Приписи пп.266.2.1 п.266.1 ст. 266 ПК України визначають, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Відповідно до Положення про податок на майно, ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, становить 1 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування, за винятком об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, для яких встановлюється нульова ставка податку, а саме:
- квартири/квартир, загальна площа яких не перевищує 120 кв. метрів;
- будинку/будинків, загальна площа яких не перевищує 250 кв. метрів;
- різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири /квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток, загальна площа яких не перевищує 370 кв. метрів).
Крім того, згідно з Положенням про податок на майно, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості на 60 кв. метрів;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості на 120 кв. метрів;
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири /квартир та житлового будинку / будинків, в тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб, становить 1 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового року), за 1 кв. метр бази оподаткування.
Приписами пп. б п.266.1.2 ст. 266 Податкового кодексу України, визначено платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб, а саме:
а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;
б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;
в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.
Відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Разом з тим, затримка у надсиланні (врученні) контролюючим органом у встановлений підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України термін податкових повідомлень-рішень про визначення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, може свідчити лише про порушення контролюючим органом процедури їх направлення (вручення), проте, це не змінює суті спірних рішень та не повинно сприйматись як безумовна підстава для висновку щодо їх протиправності і, як наслідок, для його скасування.
Згідно з підпунктом 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку на нерухоме майно/, відмінне від земельної ділянки, сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Відповідно ст. 42.2 Податкового кодексу України Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Статтею 42.4 Податкового кодексу України передбачено, що листування контролюючих органів з платниками податків, зазначеними в абзаці першому цього пункту, які подали заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, а також з фінансовими агентами у випадках, визначених цим Кодексом, здійснюється засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" шляхом надіслання документа в електронний кабінет з одночасним надісланням платнику податків на його електронну адресу (адреси) інформації про вид документа, дату та час його надіслання в електронний кабінет.
Документ, надісланий контролюючим органом в електронний кабінет, вважається врученим платнику податків або фінансовому агенту, якщо він сформований з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та є доступним в електронному кабінеті.
У разі неотримання контролюючим органом квитанції про доставку документа в електронний кабінет протягом двох робочих днів з дня його надіслання такий документ у паперовій формі на третій робочий день з дня відправлення з електронного кабінету надсилається за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків/фінансового агента рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручається платнику податків/фінансовому агенту (його представнику).(абз. 5 ст. 42.4 Податкового кодексу України).
Таким чином, суд зазначає, що законодавством України встановлено декілька способів листування контролюючого органу з платниками податків.
У позовній заяві позивачем зазначено, що 11.08.2025 ним в електронному кабінеті платника податків виявлено п`ять податкових повідомлень-рішень (далі - ППР), винесених щодо податку на нерухоме майно за 2020-2024 роки стосовно квартири, за адресою: АДРЕСА_3 .
В подальшому 09.11.2025 року позивач отримав рекомендованим поштовим відправленням податкові повідомлення-рішення за 2020, 2021, 2022 та 2024 роки.
Як зазначає позивач та не заперечує відповідач ОСОБА_1 було здійснено сплату сум податку відповідно до: 
1.Платiжного доручення № @2PL805901 вiд 29.03.2025 сплачено/зараховано у розмірі 1447,2 грн; 
2.Платiжного доручення № @2PL459208 вiд 31.08.2025 сплачено/зараховано у розмірі 1404,00 грн; 
3.Платiжнго доручення № @2PL470527 вiд 31.08.2025 сплачено/зараховано у розмірі 1533,6 грн. 
Дані відомості також підтверджуються відомостями з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 .
Відповідно до підпункту 38.1 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Таким чином, після сплати сум податку у позивача припинився його податковий обов`язок за даними ППР.
Повторне надсилання контролюючим органом аналогічних податкових-повідомлень рішень на поштову адресу позивача не породжує для нього нових податкових обов`язків, фінансових зобов`язань або наслідків, а лише свідчить про затримку у надсиланні (врученні) контролюючим органом таких податкових повідомлень-рішень, що на думку суду не може бути підставою для їх скасування.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Витрати зі сплати судового збору підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст. 72-77, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А. Ю. Рищенко