Справа № 447/2717/25 Головуючий у 1 інстанції: Бачун О.І. 
Провадження № 33/811/499/26 Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , захисника Мар`яш Лілії Валеріївни, розглянувши апеляційну скаргу адвоката Мар`яш Л.В. на постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 25 лютого 2026 року, 

встановив:

постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 25 лютого 2026 року,  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч ) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами терміном на 1 рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в користь держави у розмірі 605,60 гривень. 
Відповідно до оскаржуваної постанови, 31.08.2025 року о 07год.23хв. с. Дроговиж, вулиця Шевченка,1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем PEUGEOT 407 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запаз алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей. поведінка . Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом на місці зупинки та у медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
На зазначену постанову адвокат Мар`яш Л.В. подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 25 лютого 2026 року та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що відеозапис розпочинається з моменту, коли ОСОБА_1 стоїть на вулиці біля поліцейського автомобіля, не керує жодним транспортним засобом. Отже матеріали справи не містять доказів руху транспортного засобу та руху транспортного засобу та доказів керування ОСОБА_1 автомобілем.
Вважає, що оскільки у ОСОБА_1 не було жодних ознак сп`яніння, останній не підлягав такому огляду.
Звертає увагу, що коли відеофіксація не здійснювалася, працівники поліції вчиняли активні дії, вводячи ОСОБА_1 в оману, не роз`яснюючи реальні правові наслідки відмови від проходження огляду.
Вважає, що процедура направлення на огляд військовослужбовця ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведена з порушенням Порядку №32 та вимог ст.. 266-1 КУпАП.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Мар`яш Лілії Валеріївни на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи.
Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №439232 від 31.08.2025року, який ОСОБА_1 підписав, жодних зауважень до протоколу не вказав; 
- направлення на огляд в Миколаївську ЦЛР КНП, водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, в якому зазначено ознаки сп`яніння ОСОБА_1 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
- відеофіксацією, долученою до матеріалів справи, на якій зафіксовано, факти викладені у протоколі, зокрема факт керування ОСОБА_1 автомобілем, пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі. 
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом апеляційний суд розцінює, як форму захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності, оскільки такі спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом марки PEUGEOT 407 д.н.з. НОМЕР_1 . Крім того, ОСОБА_1 сказав працівникам поліції, що випив 100 грам та проїхав декілька метрів.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.
Отже, висновки місцевого суду про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі є правильними.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, - 
постановив:

апеляційну скаргу захисника Мар`яш Лілії Валеріївни – залишити без задоволення.
Постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 25 лютого 2026 року про притягнення, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА-МИКИЧ