Справа № 522/15419/22
Провадження № 2/522/3457/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2026 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Шенцевої О.П.,
при секретарі – Сафтюк-Панько Б.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Маразліївська, 64” до ОСОБА_1 про припинення права власності, усунення перешкод у володінні та користуванні майном,- 
ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси 10.11.2022 року надійшла цивільна справа за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Маразліївська, 64” до ОСОБА_1 про припинення права власності, усунення перешкод у володінні та користуванні майно.
В обґрунтування позову зазначено, що 01.02.2022 було зареєстроване ОСББ «Маразліївська, 64». Вказане ОСББ було створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 ». Для здійснення статутної діяльності ОСББ є необхідним приміщення. Технічним паспортом на будинок передбачене таке приміщення та іменується як «офіс житлово - експлуатаційної організації», який складається з приміщення 1 «офіс», площею 15,6 кв.м., приміщення 2 «коридор», площею 5,7 кв.м., приміщення 3 «сан. вузол», площею 4,7 кв.м., разом 26,0 кв.м., в т.ч. основна - 15,6 кв.м., допоміжна - 10,4 кв.м. Після створення ОСББ стало відомо, що спірні приміщення увійшли до складу нежитлового приміщення N?4 по АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 . Однак, сторона позивача вважає, що спірне приміщення є допоміжними, що має своїм наслідком їх приналежність до спільного майна зазначеного будинку, а їх функціональне призначення направлене на задоволення потреб власників квартир та інших нежитлових приміщень. 
В зв`язку з чим, позивач в позові просив припинити за ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 2495102051100 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав на нежитлове приміщення АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 , усунути перешкоди ОСББ «Маразліївська, 64» у володінні та користування приміщеннями №1 «офіс», площею 15,6, кв.м., № 2 «коридор», площею 5,7 кв.м., № 3 «сан.вузол», площею 4,7 кв.м., разом 26,0 кв.м., в т.ч. основна – 15, 6 кв.м., допоміжна – 10,4 кв.м., які знаходяться на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_1 , з приміщень №1 «офіс», площею 15,6, кв.м., № 2 «коридор», площею 5,7 кв.м., № 3 «сан.вузол», площею 4,7 кв.м., разом 26,0 кв.м., в т.ч. основна – 15, 6 кв.м., допоміжна – 10,4 кв.м., які знаходяться на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана справа була передана на розгляд судді Шенцевій О.П.
11 листопада 2022 року ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 08.12.2022 р.
Ухвалою суду від 11.11.2022 заяву про забезпечення позову Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Маразліївська, 64 задоволено. Накладено арешт на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 2495102051100.
17 березня 2023 року до суду надійшов відзив представника ОСОБА_1 – адвоката К.Діденко, згідно якого просить відмовити у задоволені вимог позивача у повному обсязі. На обґрунтування відзиву зазначено, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення № 4 в АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрації права власності №282631061 від 03.11.2021 року. Право власності на зазначене приміщення було зареєстровано на підставі інвестиційного договору про пайову участь в будівництві дому №004/05 від 10.04.2006 року, укладений між ОСОБА_1 та Житлово-будівельним товариством «Росія». На виконання умов Договору, ОСОБА_1 була виплачена вартість нежитлового приміщення №4 загальною площею 33,1 кв.м. у розмірі 177 956, 97 (сто сімдесят сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість грн. 97 коп.) гривень , що підтверджується довідкою №04/05-1 від 04.05.2010 року, наданою Житлово-будівельним товариством «Росія». 04.05.2010 між ОСОБА_1 та Житлово-будівельним товариством «Росія» був підписаний Акт приймання-передачі нежитлового приміщення в будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно даного акту, Житлово-будівельне товариство передало, а ОСОБА_1 прийняв нежитлове приміщення №4 загальною площею 33,1 кв.м. у власність. На підставі зазначених документів, 03.11.2021 року ОСОБА_1 зареєстрував право власності на зазначене приміщення. Як зазначено у відзиві на позовну заяву, позивачем не доведено належними та допустимими доказами той факт, що спірні приміщення будувалися саме як допоміжні приміщення, а не як інші приміщення в багатоквартирному будинку, що належать до житлового фонду, а є ізольованими приміщеннями, самостійним об`єктом нерухомого майна, з іншим призначенням, ніж допоміжні приміщення, а відтак на законних підставах та в рамках чинного законодавства спірні приміщення у зазначеному будинку належать до приватної власності та зареєстровані за ОСОБА_1 
28 вересня 2023 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи.
Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 28 вересня 2023 року задоволено клопотання представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Маразліївська, 64” та призначено судову будівельну – технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Зупинено провадження по справі.
01 грудня 2023 року справа повернулась з експертної установи, разом з клопотанням про надання додаткових матеріалів. 
18 вересня 2024 року з експертної установи надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів.
Ухвалою суду від 28 листопада 2024 року поновлено провадження по справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Маразліївська, 64” до ОСОБА_1 про припинення права власності, усунення перешкод у володінні та користуванні майном та задоволено клопотання представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Маразліївська, 64” про витребування додаткових матеріалів по цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Маразліївська, 64” до ОСОБА_1 про припинення права власності, усунення перешкод у володінні та користуванні майном.
Ухвалою суду від 26.03.2025 року задоволено клопотання представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Маразліївська, 64 про призначення судової будівельно- технічної експертизи. Призначено судову будівельну технічну експертизу, провадження по справі зупинено. 
05 вересня 2025 року справа повернулась з експертної установи.
Ухвалою суду від 08.09.2025 року поновлено провадження по справі.
Ухвалою суду від 05.03.2026 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу судового розгляду по суті.
У судовому засіданні 12.05.2026 року представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та не враховувати висновок експерта, оскільки він складений на припущеннях. 
Представник відповідача в судовому засіданні 12.05.2026 року просила відмовити у задоволенні позовних вимог з урахуванням висновку експерта. 
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення № 4 в АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрації права власності №282631061 від 03.11.2021 року . 
Право власності на зазначене приміщення було зареєстровано на підставі інвестиційного договору про пайову участь в будівництві дому №004/05 від 10.04.2006 року, укладений між ОСОБА_1 та Житлово-будівельним товариством «Росія».
Пунктом 1.1. Договору передбачено, що відповідно до умов цього Договору Інвестор бере на себе зобов`язання здійснити в певних розмірах інвестування в будівництво Об`єкта, а Забудовник бере на себе обов`язок організувати та провести від свого імені та за свій рахунок комплекс робіт з будівництва Об`єкта, здачі його в експлуатацію та подальшої передачі Інвестору у власність нежитлового приміщення, розташованого у підвальному приміщенні Об`єкта, загальною площею пропорційної суми внесених інвестицій.
Характеристика та місце розташування приміщення, яке буде передано Інвестору у власність після будівництва та введення Об`єкта в експлуатацію, міститься у Додатку № 3, який є невід`ємною частиною цього Договору.
Відповідно до п. 4.4. Договору, пайова участь Інвестора у будівництві Об`єкта визначається пропорційно вартості інвестицій, що вносяться Інвестором. Відповідно до умов цього договору загальна сума інвестицій, яка має бути внесена Інвестором на будівництво Об`єкта з метою придбання нежитлового приміщення у власність, становить 177 956, 97 гривень. Вказана сума інвестицій відповідає вартості нежитлового приміщення Об`єкта, загальною площею 33,1 кв.м., порядковий номер № 4, яку Забудовник зобов`язаний передати Інвестору у власність після завершення будівництва Об`єкту (технічний план нежитлового приміщення зазначається у Додатку № 3 до договору).
На виконання умов Договору, ОСОБА_1 була виплачена вартість нежитлового приміщення №4 загальною площею 33,1 кв.м. у розмірі 177 956, 97 гривень, що підтверджується довідкою №04/05-1 від 04.05.2010, наданою Житлово-будівельним товариством «Росія».
04.05.2010 між ОСОБА_1 та Житлово-будівельним товариством «Росія» був підписаний Акт приймання-передачі нежитлового приміщення в будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно даного акту, Житлово-будівельне товариство передало, а ОСОБА_1 прийняв нежитлове приміщення №4 загальною площею 33,1 кв.м. у власність.
На підставі зазначених документів, 03.11.2021 ОСОБА_1 зареєстрував право власності на зазначене приміщення.
01.02.2022 було зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « Маразліївська, 64», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 10.02.2022 за № 118666540020. 
Позивач у позовній заяві стверджує, що технічним паспортом на будинок передбачене спірне приміщення та іменується як «офіс житлово-експлуатаційної організації» який складається з приміщення 1 «офіс», площею 15,6 кв.м., приміщення 2 «коридор», площею 5,7 кв.м., приміщення 3 «сан. вузол», площею 4,7 кв.м., разом 26,0 кв.м., в т.ч. основна - 15,6 кв.м., допоміжна - 10,4 кв.м. 
Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. 
Так, Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку. 
Статтею 2 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що цей Закон регулює відносини суб`єктів права власності щодо користування та розпорядження спільним майном співвласників у об`єднанні. 
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Об`єднання є юридичною особою, що створюється відповідно до закону. 
Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання може бути створено лише власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (багатоквартирних будинках).
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маразліївська, 64» створено власниками квартир та нежитлових приміщень будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
В позовній заяві Позивач наполягає на тому, що спірне приміщення відноситься до допоміжних, що має своїм наслідком їх приналежність до спільного майна зазначеного будинку, а право сумісної власності на допоміжні приміщення належить власникам квартир та нежитлових приміщень будинку.
Отже, при вирішенні даного спору ключовим є визначення правового статусу спірних приміщень, а саме: встановлення того, чи відноситься приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , до допоміжних чи є нежитловими приміщеннями в структурі житлового будинку.
Відповідно до частин першої та другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.
Так, відповідно до частини другої статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Отже, частина друга статті 382 ЦК України визначає правовий режим допоміжних приміщень і приміщень загального користування житлового будинку у дво- або багатоквартирному будинку. Зокрема, за власниками квартир у таких будинках на праві спільної сумісної власності закріплюються приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше ніж одну квартиру. Ця норма спрямована на врегулювання порядку користування мешканцями квартир зазначеними приміщеннями та обладнанням.
Частиною другою статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.
При цьому законодавство розділяє поняття допоміжного приміщення та нежилого приміщення як окремого об`єкта нерухомості.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).
Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.
Частинами першою та другою статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»передбачено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.
У Рішенні від 09 листопада 2011 року у справі № 14-рп/2011 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_7 щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» Конституційний Суд України вказав, що за законодавством України допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Під поняттям «мешканці» треба розуміти власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку, які проживають у будинку і становлять визначене коло суб`єктів, які реалізують право спільної власності на окремий її об`єкт -допоміжні приміщення. Крім того, таке функціональне призначення‚ як обслуговування дво- або багатоквартирного будинку‚ має і прибудинкова територія навколо нього, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою. З цього випливає, що допоміжне приміщення може бути розташоване і поза межами дво- або багатоквартирного будинку.
Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року № 4-рп/2004, у справі за конституційним зверненням ОСОБА_8 та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків), допоміжні приміщення (підвали, сараї, комірки, горища, колясочні та інше) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.
Разом з тим нежиле приміщення - це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин.
Отже, у житлових будинках можуть бути як допоміжні, так і нежилі приміщення, які мають окреме, незалежне призначення (магазини, кафе, перукарні, художні майстерні тощо).
Для розмежування допоміжних приміщень багатоквартирного жилого будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку, та нежилих приміщень, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру, і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, слід враховувати як місце їхнього розташування, так і загальну характеристику сукупності властивостей таких приміщень, зокрема способу і порядку їх використання. Аналогічна правова позиція щодо необхідності розмежування нежилих та допоміжних приміщень відображена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 598/175/15-ц.
Водночас, з метою встановлення виду приміщення допоміжне чи нежиле, необхідним є встановлення технічних характеристик такого приміщення та його значення для експлуатації всього будинку, у тому числі встановлення того, чи можлива без доступу до спірного приміщення експлуатація будинку, для чого слід дослідити, зокрема, що попереднє використання таких приміщень як нежилих чи допоміжних.
Ухвалою суду від 27.03.2025 року було призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу на вирішення якої постановлено наступні питання:
Чи є нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 2495102051100 (вцілому або його складові частини №1 «офіс», площею 15,6 кв.м., №2 «коридор», площею 5,7 кв.м., №3 «сан.вузол», площею 4,7 кв.м., разом 26,0 кв.м., в т.ч. основна 15,6 кв.м., допоміжна 10,4 кв.м), допоміжним приміщенням будинку по АДРЕСА_1 ? 
Чи призначене для забезпечення експлуатації будинку по АДРЕСА_1 та побутового обслуговування його мешканців нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 2495102051100 (вцілому або його складові частини №1 «офіс», площею 15,6 кв.м., №2 «коридор», площею 5,7 кв.м., №3 «сан.вузол», площею 4,7 кв.м., разом 26,0 кв.м., в т.ч. основна 15,6 кв.м., допоміжна 10,4 кв.м)?
Чи проходять через приміщення АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 2495102051100 (вцілому або його складові частини №1 «офіс», площею 15,6 кв.м., №2 «коридор», площею 5,7 кв.м., №3 «сан.вузол», площею 4,7 кв.м., разом 26,0 кв.м., в т.ч. основна 15,6 кв.м., допоміжна 10,4 кв.м), інженерні комунікації (в тому числі загально - будинкові мережі водопроводу, каналізації, опалення, вентиляції, що живлять квартирні інженерні мережі) для обслуговування будинку?
Зокрема, за висновком судової будівельно-технічної експертизи від 27.05.2025 за № 23-5839 зазначено, що виходячи з наявних матеріалів справи нежитлове приміщення № 4, загальною площею 33, 1 кв.м., по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна № 2495102051100, яке згідно технічному паспорту, виготовленому ТОВ «Інженер СІ-ТІ» станом на 22.10.2021, в цілому складається з коридору «1» пл. 6,1 м2,, офісу «2» пл., 15, 1 м2, офісу «3» пл., 7,6 м2, санвузла «4» пл. 4,3 м2, не є допоміжними приміщеннями житлового будинку по АДРЕСА_1 , а відноситься до нежитлових об`єктів нерухомості, які є самостійним об`єктами цивільно-правових відносин. Відповідно до технічного паспорту, виготовлено КП «ОМБТІ та РОН» станом на 23.10.2007, приміщення №1 «офіс», площею 15.6 кв.м., №2 «коридор», площею 5,7 кв.м., № 3 «сан вузол», площею 4,7 кв.м, - разом 26,0 кв.м., в т.ч. основна -15,6 кв.м, допоміжна – 10,4 кв.м., є складовими приміщеннями нежитлового приміщення №4. Виходячи з наявних матеріалів цивільної справи нежитлове приміщення АДРЕСА_2 , реєстраційний номер нерухомого майна 2495102051100 в цілому, не призначене для забезпечення експлуатації будинку по АДРЕСА_1 та побутового обслуговування його мешканців. Через досліджуване нежитлове приміщення АДРЕСА_2 , реєстраційний номер нерухомого майна 2495102051100, інженерні комунікації (в тому числі загальнобудинкові мережі водопроводу, каналізації, опалення, вентиляції що живлять квартирні інженерні мережі) для обслуговування будинку не проходять. В досліджуваних приміщеннях відсутні загальнобудинкові системи протипожежного захисту, вентиляційні канали/шахти та димоходи, сміттєпроводи, пристрої ліфтів, центральних розподільних щитів, індивідуальних і квартирних теплових пунктів, системи зв`язку та сигналізації, теле-, радіо-, інтернет-комунікації та обладнання, бойлерні. 
Отже, сукупність наданих у справу доказів у складі, зокрема, висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 27.05.2025 за № 23-5839, спірне приміщення є самостійними об`єктами цивільно-правових відносин та набуті у власність за цивільно-правовою угодою і не були призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.
Зокрема, позивачем не надано доказів що спірне приміщення є допоміжним приміщенням та призначене для обслуговування будинку АДРЕСА_1 , забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку. Відсутні і докази того, що у спірних приміщеннях знаходяться інженерні системи (комунікації) та технічні пристрої. 
Також позивачем не надано до суду докази того, що спірні приміщення є допоміжними приміщеннями, які мають значення для підвищення життєвого комфорту і призначені для задоволення побутових потреб осіб, які проживають у будинку.
Тому, у суду немає підстав для відхилення як недостовірних, висновків судової будівельно-технічної експертизи, висновки якої відповідають також і іншим доказам у справі та положенням чинного законодавства.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). 
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню та зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). 
Відповідно до вимог ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1, 2 ст. 13, ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі «Трофимчук проти України» (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
За таких обставин, враховуючи те, що позивачем не доведено те, що спірні приміщення впливають на можливість подальшої експлуатації житлового будинку мешканцями, та не надано жодного документа, який би встановлював, що за своїми технічними характеристиками спірні нежитлові приміщення є приміщеннями, які належать на праві спільної сумісної власності власникам квартир житлового будинку,суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Щодо заходів забезпечення позову, суд зазначає наступне.
Ухвалою суду від 11.11.2022 заяву про забезпечення позову Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Маразліївська, 64 задоволено. Накладено арешт на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 2495102051100.
Постановою Одеського апеляційного суду від 24.07.2024 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11.11.2022 року залишено без змін.
Відповідно до ч.ч.9-10 ст.158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.
У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.
Враховуючи те, що судом встановлені підстави для відмови у задоволенні позову, суд доходить до висновку про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову, що вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від Приморського районного суду м. Одеси від 22.11.2022 у справі № 522/15419/22.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 
258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Маразліївська, 64” до ОСОБА_1 про припинення права власності, усунення перешкод у володінні та користуванні майном – залишити без задоволення.
Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2022 року у справі № 522/15419/22 у вигляді арешту на нежитлове приміщення №4 по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 2495102051100.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30-ти днів з дати складання повного тексту рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 10 червня 2026 року.

Суддя: