Справа № 367/8591/18
Провадження №2/367/1033/2025

РІШЕННЯ
Іменем України

10 жовтня 2025 року      м. Ірпінь
Ірпінський міський суд Київської області у складі: 
головуючого судді      Третяк Я.М.,
за участю: секретаря судового засідання   Люліної О.С.,
позивача        ОСОБА_1 ,
представника позивача     Шестопалова Р.Л.,
представника відповідача     Фефілатьєвої Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Коцюбинської селищної ради Бучанського району Київської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості із заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Коцюбинської селищної ради Бучанського району Київської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості із заробітної плати.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що 20.12.2016 розпорядженням Коцюбинського селищного голови № 230 від 19.12.2016 її було прийнято на роботу за контрактом на посаду спеціаліста І категорії з питань нарахування субсидій. До її основних функціональних обов`язків входило перевірка на відповідність оригіналам копій документів, що надавалися громадянами на отримання субсидій, їх кількість відповідно до переліку, правильність їх оформлення та своєчасність подання таких документів до Ірпінського управління соціального захисту населення для прийняття рішень про надання субсидій. Позивач стверджує, що за весь час роботи на посаді вона не мала зауважень та стягнень. 
30.10.2018 повноваження Коцюбинського селищного голови тимчасово почав виконувати ОСОБА_2 , відомості щодо якого було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Після призначення, тимчасово виконувач повноважень Коцюбинського селищного голови Даніш С.П. видав низку розпоряджень: від 31.10.2018 № 5 «Про інвентаризацію документів Коцюбинської селищної ради»; від 02.11.2018 № 8 «Про інвентаризацію документів Коцюбинської селищної ради щодо дитячого садочку по вул. Пономарьова 2/2»; від 02.11.2018 № 9 «Про інвентаризацію документів Коцюбинської селищної ради щодо футбольного поля». Позивач зазначає, що розпорядження від 02.11.2018 № 8 та № 9 були надані працівникам селищної ради для ознайомлення близько 10.00 год та мали бути виконані до 11.00 год цього ж дня. Позивач стверджує, що в цей день вона вела особистий прийом громадян, тому фактично змогла виконати зазначені розпорядження лише о 13.00 год під час обідньої перерви. Натомість, оскільки виконання нею виданих розпоряджень не відбулося до 11.00 год, т.в.п. Коцюбинського селищного голови Даніш С.П. повідомив позивачу про її звільнення за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП у зв`язку з систематичним без поважних причин невиконанням нею трудових обов`язків. Копія розпорядження про звільнення позивачу була видана в цей же день. Своє звільнення позивач вважає незаконним, оскільки нею не допускалося систематичного невиконання трудових обов`язків без поважних причин, тому позивач просить суд поновити її на роботі на посаді спеціаліста І категорії з питань нарахування субсидії Коцюбинської селищної ради, стягнути з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати на день звільнення та середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що рішенням Коцюбинської селищної ради № 1-2-VІІІ від 07.03.2018 Коцюбинською селищної радою достроково припинено повноваження селищного голови. Рішенням Коцюбинської селищної ради № 2-7-VІІІ від 24.10.2018 секретарем Коцюбинської селищної ради було обрано Даніша С.П., якому в подальшому як тимчасово виконуючому повноваження Коцюбинської селищної ради рішенням Коцюбинської селищної ради № 3-7-VІІІ від 24.10.2018 доручено отримати в попереднього селищного голови печатку, ключі від приміщень та документи Коцюбинської селищної ради за актом приймання-передачі. Оскільки зазначене рішення селищної ради виконано не було та в зв`язку з відсутністю інших документів з метою їх розшуку т.в.п. Коцюбинського селищного голови Данишем С.П. було видано розпорядження № 5 від 31.10.2018 «Про інвентаризацію документів Коцюбинської селищної ради», яким усіх посадових осіб та працівників селищної ради та апарату виконавчого комітету було зобов`язано надати документи згідно переліку в розпорядженні, а у випадку ненадання таких документів у строк до 16.00 год 31.10.2018 – надати відповідні письмові пояснення щодо відомих причин ненадання документів, їх місцезнаходження та осіб, відповідальних за ведення і збереження зазначених у розпорядженні документів та печатки ради. Відповідач стверджує, що зазначене розпорядження було доведено до відома позивача 31.10.2018 о 13.28 год, про що вона особисто розписалася на тексті розпорядження. 31.10.2018 позивач надала письмові пояснення, згідно з якими печатка селищної ради знаходилася в попереднього селищного голови, а щодо знаходження документів згідно переліку позивач зазначила, що не має до них жодного відношення. У зв`язку з цим відповідач вважав, що позивач не виконала розпорядження селищного голови № 5 від 31.10.2018, а саме – не надала письмові пояснення щодо відомих їй причин відсутності розшукуваних документів селищної ради, їх місцезнаходження та осіб, відповідальних за їх ведення та збереження. У зв`язку з цим, розпорядженням № 7 від 01.11.2018 позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді догани, зазначене розпорядження було доведено до відома позивача 01.11.2018, про що вона особисто розписалася на його тексті. У подальшому відповідачем було виявлено відсутність документів на комунальну власність, зокрема щодо дитячого садочку по АДРЕСА_1 , яке невідомими особами було виставлено на продаж, та щодо виділення та витрачання бюджетних коштів на будівництво футбольного поля в с. Коцюбинського, щодо якого Рахунковою палатою України було встановлено фінансові порушення. У зв`язку з цим 02.11.20218 було видано розпорядження № 8 та № 9, якими усіх посадових осіб та працівників Коцюбинської селищної ради, апарату виконавчого комітету, у строк до 11.00 год 02.11.2018 було зобов`язано надати документи згідно переліку щодо зазначених об`єктів, а у випадку ненадання таких документів надати письмові пояснення щодо відомих причин їх ненадання, їх місцезнаходження та осіб, відповідальних за їх ведення та збереження. Відповідач стверджує, що вказані розпорядження були доведені до відома позивача, про що вона особисто розписалась на тексті розпоряджень. Відповідач стверджує, що позивач зазначені розпорядження не виконала, не пояснила причини невиконання таких розпоряджень, про що було складено відповідний акт. Пояснення, про які позивач зазначає в позові, відповідачем не отримувалися. У зв`язку з цим, з огляду на попереднє притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності згідно з розпорядженням № 7 від 01.11.2018 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП ОСОБА_1 згідно з розпорядженням № 3-к від 02.11.2018 було звільнено з посади за систематичне невиконання нею без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Пізніше розпорядженням № 12-к від 07.11.2018 було внесено зміни в розпорядження № 3-к від 02.11.2018 у частині розрахунку та виплати грошової компенсації за невикористану відпустку. У зв`язку з самостійним блокуванням ОСОБА_1 карткового рахунку для отримання заробітної плати відповідач самостійно відкрив рахунок на ім`я позивача, куди перерахував належні останній виплати при звільненні, про що позивача було повідомлено листом від 26.12.2018.
Позивачем було подано відповідь на відзив, в якому вона просила суд задовольнити її позов, оскільки вважала доводи відповідача такими, що не підтверджені доказами, зазначила, що акт від 02.11.2018 про начебто її відмову від надання пояснень є підробленим.
У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали частково, лишу в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зазначивши, що після її незаконного звільнення з нею було проведено повний розрахунок за відпрацьований час. Позивач зазначила, що їй не було відомо про місцезнаходження документів, які розшукувалися т.в.п. Коцюбинської селищної ради, оскільки їх ведення та зберігання не входило до кола її обов`язків, про що вона і повідомила нове керівництво. У частині вимог щодо стягнення заборгованості з заробітної плати на день звільнення позовні вимоги підтримані не були, з огляду на розрахунок відповідача з позивачем.
Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. При цьому представник відповідача у судовому засіданні не змогла пояснити, яке виконання зазначених у наказі про звільнення позивача розпоряджень вважалося б належним.
Судом установлено такі фактичні обставини справи.
Розпорядженням Коцюбинського селищного голови від 19.12.2016 № 230 «Про прийняття на роботу» ОСОБА_1 прийнято на посаду спеціаліста І категорії по нарахуванню субсидій виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради з 20.12.2016 на умовах укладеного з нею контракту.
20.12.2016 між Коцюбинською селищною радою, в особі селищного голови, та ОСОБА_1 було укладено контракт.
У пункті 1 цього контракту визначено, що він є строковим, а згідно п. 19 цього контракту сторони дійшли згоди, що строк дії контракту з 20.12.2016 і до призначення на посаду спеціаліста І категорії з питань нарахування субсидій виконкому Коцюбинської селищної ради за результатами конкурсу чи за іншою процедурою, передбаченою ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування». Цей контракт припинявся після закінчення строку його дії (п. 15 контракту).
Згідно п. 4 цього контракту ОСОБА_1 зобов`язалася виконувати обов`язки працівника на посаді спеціаліста І категорії з питань нарахування субсидії виконкому Коцюбинської селищної ради, визначені її посадовою інструкцією, а також інші завдання, покладені на нього селищним головою, заступником селищного голови, керуючим справами виконкому.
Судом також встановлено, що не заперечувалося сторонами, що ОСОБА_1 не складала присягу посадової особи місцевого самоврядування.
Встановлено, що розпорядженням т.в.п. Коцюбинської селищної ради № 5 від 31.10.2018 усіх посадових осіб та працівників Коцюбинської селищної ради, апарату виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради у строк до 16.00 год 31.10.2018 зобов`язано повідомити місцезнаходження печатки Коцюбинської селищної ради та надати документи згідно наведеного в ньому переліку, у випадку ненадання таких документів – до 17.00 год 31.10.2018 надати письмові пояснення щодо відомих причин ненадання документів, їх місцезнаходження та осіб, відповідальних за ведення та збереження зазначених у розпорядженні документів.
З вказаним розпорядженням ОСОБА_1 ознайомлена 31.10.2018 о 13.28 год, про що свідчить відповідний запис на тексті розпорядження.
Також, судом встановлено, що 31.10.2018 ОСОБА_1 на виконання зазначеного розпорядження надала письмові пояснення, в яких повідомила, що печатка Коцюбинської селищної ради знаходиться у Коцюбинського селищного голови, а до зазначених у розпорядженні документів вона не має відношення.
У свою чергу, 01.11.2018 було видано розпорядження т.в.п. Коцюбинського селищного голови № 7 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », відповідно до якого за неналежне виконання трудових обов`язків, яке виявилось у невиконанні розпорядження № 5 від 31.10.2018 у часині ненадання пояснень причин відсутності документів Коцюбинської селищної ради, ОСОБА_1 оголошено догану.
Розпорядженнями від 02.11.2018 № 8 «Про інвентаризацію документів Коцюбинської селищної ради щодо дитячого садочку по вул. Пономарьова, 2/2» та № 9 «Про інвентаризацію документів Коцюбинської селищної ради щодо футбольного поля» усіх посадових осіб та працівників Коцюбинської селищної ради, апарату виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради у строк до 11.00 год 02.11.2018 зобов`язано надати документи згідно наведених у них переліку, у випадку ненадання таких документів – до 11.00 год 02.11.2018 надати письмові пояснення щодо відомих причин ненадання документів, їх місцезнаходження та осіб, відповідальних за ведення та збереження зазначених у розпорядженні документів. 
З вказаними розпорядженнями позивача ознайомлено 02.11.2018 о 09.50 год та 09.52 год відповідно.
02.11.2018 о 13.00 год відповідачем складено акт про відмову ОСОБА_1 надати пояснення причин невиконання зазначених розпоряджень.
Натомість, позивач стверджує, що на виконання зазначених розпоряджень нею було подано відповідні письмові пояснення, на підтвердження чого вона надала суду їх відповідну копію. У свою чергу, позивач оригіналу другого примірнику таких пояснень надати суду не змогла. При цьому, для огляду в судовому засіданні було надано витяг з журналу вхідної кореспонденції Коцюбинської селищної ради, в якому за 02.11.2018 відсутня інформація про надходження від ОСОБА_1 письмових пояснень, або будь-яких інших документів.
02.11.2018 було видано розпорядження т.в.п. Коцюбинського селищного голови Даніша С.П. № 3-к «Про звільнення спеціаліста по нарахуванню субсидії ОСОБА_1 », яким за невиконання розпоряджень від 02.11.22018 № 8 та на № 9 та у зв`язку з притягненням до дисциплінарної відповідальності згідно розпорядження № 7 від 01.11.2018 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 та ст. 147 КЗпП України ОСОБА_1 було звільнено з посади спеціаліста по нарахуванню субсидій з 02.11.2018 за систематичне невиконання нею без поважних причин обов`язків.
З вказаним розпорядженням позивач ознайомлена 02.11.2018 о 13.42 год.
22.11.2018 з позивачем було проведено розрахунок шляхом нарахування станом на 02.11.2018 заробітної плати в розмірі 2258,26 грн., з яких 290.91 грн. – оклад, 1967,35 грн. – компенсація за невикористану відпустку, 1976,48 грн. – аванс, після відрахування обов`язкових платежів на відкритий на ім`я позивача було перераховано 1976,48 грн.
Також, судом було встановлено, що після звільнення ОСОБА_1 на цю посаду з 05.11.2018 було прийнятого нового працівника.
Вирішуючи вказану справу, суд першочергово має дослідити питання щодо законності підстави звільнення ОСОБА_1 та наявності підстав для її поновлення на роботі на посаді, з якої її було звільнено.
Так, згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення (стаття 147 КЗпП України).
Статтею 149 КЗпП України встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного та громадського стягнення.
За передбаченими пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 КЗпП України).
У постанові Верховного Суду від 27 липня 2022 року у справі № 754/695/20 зазначено, що «у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на них трудовим договором, суди повинні з`ясувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалося вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувалися при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.
Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; до працівника раніше протягом року вже застосовувалися заходи дисциплінарного або громадського стягнення; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.
Отже, працівник може бути звільнений за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України лише в разі порушення трудової дисципліни чи невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, які були допущені працівником після того, як до нього було застосовано дисциплінарне чи громадське стягнення (яке не скасоване та не втратило юридичної сили за давністю). При звільненні за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України потрібно встановити: чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, чи застосовувалися інші заходи дисциплінарного або громадського стягнення та чи можна вважати вчинення дисциплінарного проступку систематичним невиконанням працівником обов`язків без поважних причин.
Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок».
Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.09.2020 по справі № 9901/743/18 (провадження № 11-914заі19), на який посилається заявник у касаційній скарзі.
Отже, для звільнення працівника за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) здійснення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше.
До того ж, до юридичних фактів, які підлягають встановленню при вирішенні спору про законність звільнення з вищевказаних підстав, відноситься обставина про те, чи мав місце дисциплінарний проступок під час раніше застосованих заходів дисциплінарного чи громадського стягнення.
При цьому саме роботодавець зобов`язаний довести правильність застосування ним всіх попередніх дисциплінарних стягнень та факт вчинення працівником нового порушення трудових обов`язків, якими він обґрунтовував наказ про звільнення.
Отже, підставою звільнення може бути лише безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, за наявності застосованого та такого, що не втратив юридичної сили за давністю або не знятого заходу дисциплінарного чи громадського стягнення, а не фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення.
Таких правових позицій дотримується Верховний Суд, зокрема, у постанові від 05.08.2019 у справі №813/9291/13-а.
При звільненні працівника відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України підприємство повинно навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли.
У даному випадку, позивача фактично було звільнено за систематичне невиконання розпоряджень Коцюбинського селищного голови.
У свою чергу, застосовуючи до позивача дисциплінарне стягнення розпорядженням № 5 від 31.10.2018, відповідачем не зазначено безпосередньо суть вчиненого ОСОБА_1 порушення, а формальне зазначення у цьому розпорядженні про неналежне виконання позивачем попереднього розпорядження селищного голови не містить конкретизації.
До того ж, застосовуючи до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення, відповідачем не було запропоновано останній надати відповідні пояснення для їх врахування при визначенні в її діях наявності складу дисциплінарного проступку та можливості прийняття рішення про накладення на ОСОБА_1 догани. З цього приводу жодного службового розслідування не проводилося, у зв`язку з чим залишається незрозумілим неврахування відповідачем наданих позивачем 31.10.2018 письмових пояснень на виконання розпорядження.
Ураховуючи викладене, суд не вважає законним застосування 01.11.2018 до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани.
У свою чергу, з огляду на те, що за укладеним між сторонами трудового контракту ОСОБА_1 , серед обов`язків згідно посадової інструкції, мала виконувати у тому числі розпорядження селищного голови, видані 02.11.2018 розпорядження № 8 та № 9 мали бути виконані ОСОБА_1 у встановлений у них строк.
Натомість, у судовому засіданні доведено, що 02.11.2018 до Коцюбинської селищної ради від ОСОБА_1 не надходило документів на виконання розпоряджень від 02.11.2018 № 8 та № 9.
Надана позивачем ксерокопія письмових пояснень, які вона начебто подала 02.11.2018 до Коцюбинської селищної ради, судом до уваги не береться, оскільки оригіналу другого примірнику таких пояснень ОСОБА_1 суду не надала.
У свою чергу, приймаючи 02.11.2018 розпорядження про звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, відповідач не зазначив конкретних обставин про число і місяць вчинення проступків, а саме - систематичного не виконання розпоряджень Коцюбинського селищного голови або викладу конкретних службових обов`язків, які не виконував позивач, що є обов`язковим відповідно до ст.ст. 149 ч. 3, 139 , 147 ч. 1, 148 ч. 1 КЗпП України.
Натомість, у справах, в яких оспорюється незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення, саме роботодавець повинен довести, що застосування таких заходів стягнення відбулося без порушення законодавства про працю, доказів раніше застосованих не знятих і не погашених дисциплінарних стягнень за систематичне не виконання працівником без поважних причин своїх посадових обов`язків відповідачем у матеріали справи не представлено.
Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним розпорядження Коцюбинського селищного голови Київської області № 3-к від 02.11.2018 «Про звільнення спеціаліста по нарахуванню субсидій ОСОБА_1 ».
Згідно зі ст. 235 КЗпП, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. 
Вирішуючи питання про поновлення працівника, який працював за строковим трудовим договором, необхідно враховувати відсутність підстав для поновлення на роботі такого працівника у разі, якщо на момент ухвалення судом рішення у справі строк трудового договору закінчився. У такому разі суд може змінити дату звільнення на пізнішу - ту, що відповідає даті закінчення трудового договору, а також формулювання підстави звільнення - на пункт 2 частини першої статті 36 КЗпП України (закінчення строку трудового договору).
Такого висновку дійшла колегія суддів Верховного Суду у своїй постанові від 11.03.2020 у справі № 761/4523/16-ц та у постанові від 13.01.2021 у справі № 326/1012/16-ц.
Так, судом встановлено, що позивач була прийнята на роботу за контрактом від 20.12.2016, згідно з п. 19 якого сторони погодили, що строк його дії з 20.12.2016 і до призначення на посаду спеціаліста І категорії з питань нарахування субсидій виконкому Коцюбинської селищної ради за результатами конкурсу чи за іншою процедурою, передбаченою Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування». У абз. «а» п. 15 контракту визначено, що він припиняється після закінчення строку контракту.
За правилами ч. 2 ст. 23 КЗпП строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.
При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк установлюється погодженням сторін і може визначатися як конкретним терміном, так і часом настання певної події. Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.07.2022 у справі № 275/404/21. 
Окрім того, відповідно до приписів ст. 10 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування» на час відсутності (відпустки) посадових осіб органів місцевого самоврядування (крім виборних посад) для виконання їх повноважень можуть прийматися на службу особи за строковим трудовим договором (контрактом).
Відтак, з огляду на те, що позивач виявила бажання на укладення контракту та погодилася на його умови, у тому числі й на обмеження його строку дії настанням відповідної події, контрактом від 20.12.2016 суд вважає строковим.
Так, судом встановлено, що на посаду спеціаліста І категорії з питань нарахування субсидій виконкому Коцюбинської селищної ради у день звільнення позивача було прийнято іншу особу.
Окрім того, судом встановлено, що з 21.01.2021 посаду спеціаліста І категорії з питань нарахування субсидій виконкому Коцюбинської селищної ради взагалі була ліквідована.
За таких умов, оскільки у трудовому контракті, укладеному між сторонами, було обумовлено його строк припинення моментом прийняття на вказану посаду іншого працівника, з урахуванням того, що для продовження дії трудового договору, укладеного на певний строк, вимагається волевиявлення на продовження трудових відносин як роботодавця, так і працівника, суд дійшов висновку про те, що правові підстави для поновлення позивача на роботі за встановлених обставин відсутні.
При цьому, суд зазначає, що контракт має строковий характер, тому однією з основних підстав його припинення є закінчення його дії (ст. 21 КЗпП України). Закінчення строку дії контракту є підставою для припинення трудових відносин (стаття 36 КЗпП України). Щодо питання про укладення, продовження та припинення трудових контрактів з керівниками підприємств, які належать до сфери управління органів місцевого самоврядування, то ці обставини знаходяться поза компетенцією суду. 
У зв`язку з тим, що строк дії контракту закінчився, то позивач ОСОБА_1 не може бути поновлена на попередній посаді. За таких умов розірвання контракту з ініціативи роботодавця, всупереч закону, дає підстави вважати позивача ОСОБА_1 звільненою з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, у зв`язку із закінченням строку дії контракту з 02.11.2018.
Згідно вимог ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Так, у судовому засіданні позивач уточнила, що заборгованості із заробітної плати у відповідача перед нею не має, тобто розрахунок з позивачем було проведено в повному обсязі за відпрацьований час станом на 02.11.2018.
При цьому, після 02.11.2018 у відповідача відсутній обов`язок проведення розрахунку, оскільки судом було встановлено, що звільнення позивача мало відбутися 02.11.2018, але з іншої правової підстави.
За таких обставин, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 4, 12, 76-81, 89, 141, 263-265, 268, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Коцюбинської селищної ради Бучанського району Київської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості із заробітної плати – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати розпорядження Тимчасово виконуючого повноваження Коцюбинського селищного голови Київської області № 3-к від 02.11.2018 «Про звільнення спеціаліста по нарахуванню субсидій ОСОБА_1 ».
Змінити формулювання запису про звільнення ОСОБА_1 з посади спеціаліста 1 категорії з питань нарахування субсидії виконкому Коцюбинської селищної ради, зазначивши, що ОСОБА_1 звільнено з 02.11.2018 у зв`язку з закінченням строку дії трудового контракту відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України.
У решти позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Суддя:         Я.М. Третяк