ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

25 травня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/4495/25
Головуючий у першій інстанції – Яременко І. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/807/26

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Мамонової О. Є.,
суддів Висоцької Н. В., Шитченко Н. В.,

учасники справи:
боржник: ОСОБА_1 ,
стягувач: ОСОБА_2 ,
суб`єкт оскарження: старший державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Осовська Вікторія Вікторівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 січня 2026 року про повернення скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Осовської Вікторії Вікторівни, -

У С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця, в якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність держаного виконавця Дарницького районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у провадженні якого перебуває виконавче провадження №43284967, в не скасуванні заходів примусового виконання за наявності постанови від 05.07.2022, відповідно до якої сума коштів до стягнення за виконавчим документом становить 0 грн;
- зобов`язати державного виконавця Дарницького районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у провадженні якого перебуває виконавче провадження №43284967, скасувати заходи примусового виконання у виконавчому провадженні №43284967 на підставі постанови від 05.07.2022, відповідно до якої сума коштів до стягнення за виконавчим документом становить 0 грн, тобто відсутні підстави застосування заходів примусового виконання.

21.09.2025 через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 подав клопотання про прийняття до розгляду уточненої/доповненої скарги до поданої раніше скарги та скаргу на дії та бездіяльність державного виконавця в новій редакції, в якій просив: 
- визнати факт відсутності розрахунку станом на 22.07.2025 (дата складання довідки) заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом №2-1475/2001, виданого 28.05.2001 у виконавчому провадженні №43284967, проведеного відповідно до чинних норм законодавства в системі АСВП;
- провести розрахунок заборгованості у виконавчому провадженні №43284967 зі сплати аліментів за виконавчим листом №2-1475/2001, виданого 28.05.2001, станом на 01.01.2023 відповідно до наданих боржником відомостей та документів;
- визнати неправомірними дії державного виконавця Дарницького районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у провадженні якого перебуває виконавче провадження №43284967 ОСОБА_3 , в не проведенні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом №2-1475/2001, виданого 28.05.2001, у виконавчому провадженні №43284967 відповідно до норм діючого законодавства в системі АСВП;
- визнати неправомірними дії державного виконавця Дарницького районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Осовської В. В., у провадженні якого перебуває виконавче провадження №43284967, в проведенні виконавчих дій та застосування заходів примусового виконання за відсутності розрахунку заборгованості у виконавчому провадженні №43284967 зі сплати аліментів за виконавчим листом №2-1475/2001, виданого 28.05.2001, відповідно до норм діючого законодавства в системі АСВП;
- визнати неправомірними дії державного виконавця Дарницького районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Осовської В. В., у провадженні якого перебуває виконавче провадження №43284967, в не скасуванні заходів примусового виконання за відсутності заборгованості зі сплати аліментів, а саме: постанови від 29.07.2020 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, постанови від 29.07.2020 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, постанови від 29.07.2020 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю, постанови від 29.07.2020 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, повідомлення від 29.07.2020 про внесення відомостей про боржника до Єдиного державного реєстру боржників, постанови від 05.01.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, постанови від 25.03.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, постанови від 22.06.2021 про арешт коштів боржника, постанови від 22.06.2021 про арешт майна боржника, постанови від 11.09.2025 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та скасувати зазначені постанови;
- визнати неправомірними дії державного виконавця Дарницького районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Осовської В. В., у провадженні якого перебуває виконавче провадження №43284967, в зазначенні недостовірних реєстраційних даних боржника, зобов`язати державного виконавця у провадженні якого перебуває виконавче провадження №43284967 ОСОБА_3 виправити на достовірні реєстраційні дані боржника, відповідно до наданих документів, в системі АВСП;
- визнати неправомірними дії державного виконавця Дарницького районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у провадженні якого перебуває виконавче провадження №43284967, ОСОБА_3 , в перерахуванні грошових коштів, стягнутих за виконавчим листом №2-1475/2001, виданого 28.05.2001, зі сплати аліментів, на рахунок IBAN: НОМЕР_1 Філії Чернігівського обласного управління АТ Державний ощадний банк України МФО 353553, який належить ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка не є стягувачем у виконавчому провадженні №43284967;
- зобов`язати державного виконавця Дарницького районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Осовську В. В., у провадженні якого перебуває виконавче провадження №43284967, невідкладно повернути грошові кошти, стягнуті за виконавчим листом №2-1475/2001, виданим 28.05.2001, зі сплати аліментів, перераховані на рахунок IBAN: НОМЕР_1 Філії Чернігівського обласного управління АТ Державний ощадний банк України МФО 353553, який належить ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка не є стягувачем у виконавчому провадженні №43284967.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08.01.2026 відмовлено у прийнятті до розгляду скарги ОСОБА_1 про визнання протиправними рішення, дії та бездіяльності старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Осовської В. В.
Скаргу повернуто заявнику.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12.01.2026 у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Осовської В. В., про визнання дій та бездіяльності державного виконавця щодо не скасування заходів примусового виконання відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції від 08.01.2026 скасувати, заяву про доповнення скарги від 21.09.2025 задовольнити та прийняти доповнену скаргу до розгляду, постановити нову ухвалу про задоволення скарги про визнання протиправними дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Осовської В. В.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що районним судом порушено норми процесуального права, неповно з`ясовано фактичні обставини справи, суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали.
Заявник зазначає, що під час відкриття провадження за первісною скаргою судом не визначено, за якими правилами позовного провадження (за загальними правилами або в спрощеному порядку) буде розглядатися подана скарга та не вирішено клопотання по витребування доказів, що потягло за собою зміну строків розгляду скарги.
Указує, що розгляд справи відкладався, при цьому не розпочавшись, відповідно заява про уточнення скарги подана без пропуску строків.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду – без змін, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Установлено, що в травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця.
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.05.2025 прийнято скаргу ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 23.06.2025.
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.06.2025 розгляд справи відкладено до 21.07.2025 у зв`язку з витребуванням доказів.
22.09.2025 через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 подано доповнену/уточнену скарга на дії та бездіяльність державного виконавця.
Відповідно до довідок Новозаводського районного суду м. Чернігова судові засідання, призначені на 03.10.2025 та на 02.12.2025, не проводились у зв`язку з відключенням електроенергії і відсутністю електропостачання у суді та у зв`язку з тим, що не працював сайт ВКЗ. Розгляд скарги ОСОБА_1 відкладено на 08.01.2026 (а.с. 87-90, 101, 102).

Постановляючи 08.01.2026 оскаржувану ухвалу про повернення (уточненої/доповненої) скарги ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що вона подана всупереч положенням п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, яка надає скаржнику право збільшувати (зменшувати) розмір вимог та встановлює вимоги щодо строку подання такої заяви, а саме до початку першого судового засідання. Законодавець, визначаючи строк розгляду скарги у двадцять днів, очевидно, мав мету швидкісного розгляду справ вказаної категорії, яка не передбачає підготовчого розгляду.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).
За змістом п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена права на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Відповідно до приписів процесуального закону учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням або не вчиненням процесуальних дій.
Учасники справи зобов`язані, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ст. 12 ч. 2, 4, 43, 44 ч. 1, 49 ч. 1 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, рішення від 20 лютого 2014 року).
Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, рішення від 21 жовтня 2010 року).

Розділ VII ЦПК України регулює судовий контроль за виконанням судових рішень.
Відповідно до ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. 
Строки для звернення зі скаргою визначені ст. 449 ЦПК України.
За приписами ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений для подання скарги строк може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою. У разі подання скарги з пропуском строку і за відсутності поважних причин для його поновлення та клопотання особи, яка подає скаргу, така скарга залишається судом без розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у двадцятиденний строк з дня прийняття її до розгляду у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.
У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду цей строк може бути продовжений не більше ніж на двадцять днів за вмотивованим клопотанням однієї зі сторін або з ініціативи суду.
Відповідно до п. 2 ч. 2, 3 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Процесуальний строк звернення до суду та розгляду позовних заяв, скарг (заяв) покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено судом, первісним предметом оскарження у скарзі ОСОБА_1 від 21.05.2025 є визнання протиправними рішення, дії та бездіяльності державного виконавця Дарницького районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у провадженні якого перебуває виконавче провадження №43284967, в не скасуванні заходів примусового виконання за наявності постанови від 05.07.2022, відповідно до якої сума коштів до стягнення за виконавчим документом становить 0 грн, та зобов`язання цього державного виконавця скасувати заходи примусового виконання у виконавчому провадженні №43284967 на підставі даної постанови.
Звертаючись до суду 21.09.2025 із доповненою скаргою, заявник заявив ряд нових вимог, відмінних від вимог первісної скарги, які не можуть бути визнані уточненнями первісної скарги, зокрема просив визнати факт відсутності розрахунку станом на 22.07.2025 заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом; зобов`язати провести розрахунок заборгованості у виконавчому провадженні зі сплати аліментів станом на 01.01.2023 відповідно до наданих боржником відомостей та документів; визнати неправомірними дії державного виконавця в не проведенні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів відповідно до норм діючого законодавства в системі АСВП; визнати неправомірними дії державного виконавця в проведенні виконавчих дій та застосування заходів примусового виконання за відсутності розрахунку заборгованості зі сплати аліментів; визнати неправомірними дії державного виконавця в не скасуванні заходів примусового виконання за відсутності заборгованості зі сплати аліментів, а саме 10 постанов від 29.07.2020, 05.01.2021, 25.03.2021, 22.06.2021 та 11.09.2025 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та скасувати зазначені постанови, повідомлення від про внесення відомостей про боржника до Єдиного державного реєстру боржників; визнати неправомірними дії державного виконавця в зазначенні недостовірних реєстраційних даних боржника та зобов`язати його виправити на достовірні реєстраційні дані боржника; визнати неправомірними дії державного виконавця в перерахуванні грошових коштів, стягнутих за виконавчим листом ОСОБА_4 , яка не є стягувачем у даному виконавчому провадженні; зобов`язати державного виконавця невідкладно повернути грошові кошти, стягнуті за виконавчим листом перераховані на рахунок ОСОБА_4 .
Таким чином, боржник заявив нові вимоги, а не уточнив вимоги первісної скарги. Фактично, уточнена/доповнена скарга виходить за межі первісного предмету оскарження (рішення, дії та бездіяльності державного виконавця в не скасуванні заходів примусового виконання за наявності постанови від 05.07.2022, відповідно до якої сума коштів до стягнення за виконавчим документом становить 0 грн, та зобов`язання цього державного виконавця скасувати заходи примусового виконання у виконавчому провадженні на підставі даної постанови), а отже має розглядатися в окремому судовому провадженні як така, що стосується інших вимог, інших рішень (постанов) та дій державного виконавця.
Суд першої інстанції правильно констатував, що положеннями ст.450 ЦПК України передбачені скорочені терміни для розгляду скарги на дії державного виконавця.
Одночасно районний суд вказав в ухвалі, що повернення заявнику скарги, не позбавляє можливості її подання та розгляду в окремому судовому провадженні, що не перешкоджає доступу заявника до правосуддя.
Таким чином, дотримавши баланс між правами та обов`язками сторін, суд першої інстанції, з урахуванням обставин справи, правомірно та обґрунтовано повернув уточнену/доповнену скаргу заявнику, висновки суду відповідають наведеним судом нормам права і обставинам справи.
При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що 12.01.2026 за результатом розгляду первісної скарги ОСОБА_5 постановлена ухвала, якою у задоволенні скарги останнього відмовлено, та яка не оскаржена заявником, що унеможливлює ініціювання нового судового розгляду у цій справі.
Доводи апеляційної скарги наведених висновків суду не спростовують, у зв`язку із чим, згідно із ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08.01.2026 - без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 січня 2026 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді Н.В. Висоцька

Н.В.Шитченко