Справа № 373/2980/25
Провадження № 2/373/252/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2026 року         м. Переяслав
Переяславський міськрайонний суд Київської області 
під головуванням судді     Свояка Д.В.,
за участі секретарки     Хоменко Н.І.
розглянув цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал»до ОСОБА_1 , третя особа – Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:
Представник позивача звернувся до суду з вимогами: стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість у розмірі 64000,00 грн; стягнути з відповідачки понесені позивачем судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачкою 08.08.2024 був укладений кредитний договір №4873660, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у розмірі 10000,00 грн на строк 360 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 1,5% в день. Кредит був укладений в електронній формі та підписаний відповідачкою електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора.
Відповідно до договору факторингу №31/03/2025 від 31.03.2025, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «ФК «Фінтраст капітал», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
Відповідачка не виконала належним чином кредитні зобов`язання за вказаним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 64000,00 грн, яка складається із заборгованості за основним зобов`язанням у розмірі 10000,00 грн, заборгованості за відсотками, нарахованими первісним кредитором, у розмірі 35400,00 грн, заборгованість за відсотками, нарахованими позивачем, у розмірі 18600,00 грн.
Відповідачка позовні вимоги не визнала. Зазначила, що 08.08.2024 близько 12:45 відповідачу зателефонував оператор мобільного зв`язку «Лайф». Їй запропонували послугу, у зв`язку з воєнним станом, підключити послугу зв`язку на всі оператори, якщо не буде працювати зв`язок «Лайф», вона погодилась та здійснила підтвердження. Після цього вона виявила, що зник зв`язок на її телефоні, зателефонувати кудись можливості не було. Вона звернулася до оператора «Лайф», де їй повідомили, що її номер телефону перенесено на інший мобільний пристрій, а саме телефон «Самсунг», який їй не належить. Вона зрозуміла, що до її номеру отримали доступ шахраї. Оператор «Лайф» повернув їй можливість користуватися своєю карткою на її телефоні «Редмі». Після відновлення роботи телефону, з АТ КБ «ПриватБанк» у додаток «Приват24» надійшло повідомлення про блокування її карток у зв`язку з шахрайськими діями. Вона відразу звернулася до відділення «ПриватБанку», де повідомила, що відносно неї було вчинено шахрайські дії, що вхід в акаунт «Приват24» здійснювався не нею. Там було змінено коди доступу до її карток і рахунків. Вона дізналася, що на її картку шахраями оформлено кредитні кошти, які відразу протягом 23 хвилин були зняті трьома транзакціями через термінали. Але встигли зняти лише 7000 гривень, так як нетиповий вхід у її акаунт Приват24 був виявлений службою безпеки банку та операції заблоковано. Вона написала відповідну заяву до банку, щодо проведення перевірки за вказаним фактом. Їй видали довідку, в якій зафіксоване списання коштів з її рахунку невідомою особою. У банку їй порадили звернутися з письмовою заявою до відділу поліції, оскільки відносно неї були вчинені шахрайські дії. Вона жодних дій з оформлення кредитних коштів і перерахунку коштів не вчиняла. Кошти були зняті з банкомату у м. Дніпро. Вхід у акаунт відбувався з ІР-адреси НОМЕР_1 , яка не належить відповідачці. Провайдер «Київстар», а у відповідачки «Лайф». Вказані обставини підтверджені випискою АТ КБ «Приватбанк» від 08.08.2024 щодо перелічених транзакцій У вказаний час вона знаходилася у м. Переяслав Київської області. Вона не розголошувала третім особам інформацію про номери карткових рахунків, пін-коди та іншу конфіденційну інформацію, у тому числі інформацію з мобільного телефону та паролі до нього. Картки та мобільний телефон не губилися, доступу до них треті особи не мали.
Представник позивача у відповіді на відзив зазначає, договір укладено за взаємною згодою ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачки, всі умови договору були ними погоджені, товариство свої зобов`язання виконало, надало відповідачці кредит у розмірі 10000,00 грн. Однак відповідачка порушила свої зобов`язання, у визначений строк кредитні кошти не повернула та не сплатила відсотки за користування кредитом.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі: 
Ухвалою суду від 16.10.2025 відкрито провадження в цій справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судове засідання, відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів.
26.11.2025 надійшов відзив на позовну заяву.
28.11.2025 надійшла відповідь на відзив.
03.12.2025 надійшли заперечення на відповідь на відзив.
23.01.2026 надійшли пояснення відповідачки.
10.02.2026 надійшли додаткові заперечення на позицію позивача, викладену у позовній заяві.
Ухвалою суду від 16.04.2026 у справі залучено третьою особою АТ КБ «ПриватБанк».
21.04.2026 надійшли додаткові пояснення у справі від представника відповідачки.
В судовому засіданні представник відповідачки просив відмовити у задоволенні позову. Позивач та третя особа своїх представників до суду не направили. Від представника позивача в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі.
Судом встановлено наступні обставини:
До позову додана копія кредитного договору №4873660, укладеного 08.08.2024 між відповідачкою та ТОВ «Лінеура Україна», за умовами якого останнє зобов`язалось надати відповідачці кошти у загальному розмірі 10000,00 грн на строк 360 дні, зі сплатою відсотків у розмірі 1,5% в день.
Копія договору та паспорту споживчого кредиту засвідчені електронним підписом.
У п. 2.1 договору зазначено, що товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_2 .
До позову додана копія довідки ТОВ «Пейтек» № 20250401-1974 від 01.04.2025, в якій зазначено, що на підставі договору на переказ коштів №03012024-1 від 03.01.2024, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Пейтек», було успішно перераховано кошти у розмірі 10000,00 грн на карту № НОМЕР_3 .
У розрахунку, складеному ТОВ «Лінеура Україна», заборгованість відповідачки за кредитним договором №4873660 від 08.08.2024 станом на 31.03.2025 визначено у сумі 50400,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням – 10000 грн, заборгованість за відсотками – 35400,00 грн, штрафні санкції – 5000,00 грн.
До позову додано копію договору факторингу №31/03/2025, укладеного 31.03.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст капітал», за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» передає, ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» приймає право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому, до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Також до позовної заяви представником позивача додано копію витягу з реєстру боржників до договору факторингу.
У доданому до позову розрахунку, складеному позивачем, зазначено про здійснення позивачем нарахування процентів за ставкою 1,5% за період із 01.04.2025 до 02.08.2025 на суму 18600,00 грн.
З роздруківок електронних листів від Приватбанку ОСОБА_1 від 08.08.2024 вбачається, що: 12:52 – в її акаунт у «Приват24» відбувся нетиповий вхід з ІР-адреси НОМЕР_1 , провайдер «Київстар»; 14:14 – підозрілі операції з її карткою, що можуть бути шахрайськими, картку заблоковано.
12.08.2024, 05.02.2026, 19.02.2026, 04.03.2026 ОСОБА_1 зверталася до поліції з заявами про вчинення щодо неї шахрайських дій.
З листа АТ КБ «Приватбанк» від 25.09.2025 вбачається, що 08.08.2024 о 13:45, 13:55, 14:01, 14:08 із використанням рахунку, що належить відповідачці, відбулися операції отримання 10000 грн, а потім переказу 1909,5, 2010, 3015 грн.
10.03.2026 за заявою відповідачки поліцією внесено відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 182 КК України, 16.03.2026 її допитано як потерпілу.
Норми права, застосовані судом:
Конституційний Суд України у рішенні від 11.07.2013 у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09.04.1985 №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.
Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 цього Закону споживач – фізична особа, яка набуває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
За правилом частини першої ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Як закріплено у ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів врегульовані Законом України «Про електронну комерцію».
Так, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. (ч. 3, 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа, що закріплено в ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.
Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.
Згідно з ч. 1 ст. 14 цього Закону договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Частиною 1 ст. 18 цього Закону передбачено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
Законом України «Про платіжні послуги» визначаються поняття та загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, встановлює виключний перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, визначає загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей Національного банку України, установлює права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначає загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури.
Відповідно до п. 53 ст. 1 цього Закону переказ коштів без відкриття рахунку – платіжна послуга, що надається платнику з метою переказу коштів у готівковій чи безготівковій формі отримувачу або надавачу платіжних послуг, який діє від імені отримувача, під час якої надавач цієї послуги не використовує відкритий у нього рахунок платника та/або отримувача.
Згідно з п. 54 ст. 1 цього Закону, платіжна інструкція – розпорядження ініціатора надавачу платіжних послуг щодо виконання платіжної операції.
Як зазначено в п. 6 ч. 1 ст. 5 цього Закону, до фінансових платіжних послуг належать послуги з переказу коштів без відкриття рахунку.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 46 цього Закону надавач платіжних послуг має право виконувати платіжні операції користувачів за допомогою/з використанням однієї чи кількох платіжних систем, учасником яких він є, або залучати для виконання платіжних операцій інших надавачів платіжних послуг як посередників. Надавачі платіжних послуг виконують платіжні інструкції відповідно до черговості їх надходження (крім випадків, установлених законом) та виключно в межах залишку коштів на рахунку платника, крім випадків виконання платіжної операції за рахунок наданого платнику кредиту.
Згідно з ч. 8 ст. 46 цього Закону надавач платіжних послуг вважається таким, що виконав належним чином платіжну операцію, якщо така операція виконана на користь отримувача відповідно до унікального ідентифікатора, зазначеного ініціатором у платіжній інструкції.
Як зазначено в ч. 1 ст. 49-1 цього Закону надавачі платіжних послуг виконують миттєвий кредитовий переказ відповідно до вимог, встановлених цим Законом. Національний банк України має право встановлювати додаткові вимоги та обмеження щодо виконання миттєвого кредитового переказу.
Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 49-1 цього Закону надавач платіжних послуг з обслуговування рахунку після отримання платіжної інструкції на виконання миттєвого кредитового переказу зобов`язаний перевірити дотримання всіх необхідних умов для виконання такої платіжної інструкції та наявність і доступність коштів на рахунку платника. Надавач платіжних послуг з обслуговування рахунку після вчинення всіх дій щодо перевірки блокує суму коштів платіжної операції, необхідну для виконання миттєвого кредитового переказу, або списує суму коштів платіжної операції з рахунку платника.
Моментом прийняття платіжної інструкції на виконання миттєвого кредитового переказу є зафіксований в операційно-обліковій системі надавача платіжних послуг з обслуговування рахунку час надходження до нього такої платіжної інструкції від платника, незалежно від години або календарного дня її прийняття.
1) ідентифікатор еквайра або інші реквізити, за допомогою яких є можливість ідентифікувати еквайра; 2) ідентифікатор отримувача: 3) ідентифікатор платіжного пристрою; 4) дату та час здійснення операції; 5) суму та валюту операції; 6) суму комісійної винагороди еквайра (за наявності); 7) унікальний номер платіжного інструменту; 8) призначення платіжної операції; 9) унікальний код операції.
Відповідно до п. 1, 11, 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» автентифікація - електронний процес, що дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-комунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних. Електронна ідентифікація - процес використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або уповноваженого представника юридичної особи. Ідентифікація особи – процес використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті якого забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або уповноваженого представника юридичної особи та перевірка належності особі таких даних.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як передбачено ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оцінка аргументів сторін, доказів.
З досліджених доказів вбачається, що відповідачка не укладала кредитний договір №4873660. Невстановлена особа, від імені відповідачки без її на те згоди, вчинила дії, щодо оформлення кредиту від імені відповідачки та без її на те згоди із застосуванням електронних ресурсів переказала грошові кошти.
Зазначене дає підстави для висновку, що з боку відповідачки не було вільного волевиявлення на укладення цього кредитного договору, отримання за ним коштів, сплати відсотків за користування кредитними коштами та виконання інших обов`язків.
Оскільки кредитний договір укладений з дефектом волі з боку відповідачки, то права та обов`язки за цим договором в неї не виникли.
З огляду на вищевказане підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Керуючись ст. 263 – 265 ЦПК України, суд

ухвалив
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал»до ОСОБА_1 , третя особа Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повні найменування сторін та інших учасників справи:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал», ЄДРПОУ 44559822, місцезнаходження: вул. Набережно-Корчуватська, 27, приміщення 2, м. Київ, 03045;
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;
Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ 14360570.
Повне рішення складено 09.06.2026. 

Суддя Д. В. Свояк