ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.05.2026 Справа № 914/961/26 
Господарський суд Львівської області у складі судді Запотічняк О.Д.
за участю секретаря судового засідання Яремко В.Я.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг”, м. Київ
до відповідача: Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області, с. Тростянець, Львівська обл.,
про: стягнення 31 613, 52 грн

за участю представників сторін:
від позивача: Семенко О.В. ;
від відповідача: Левицький О.С.;
встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області про стягнення 31 613, 52 грн.
Ухвалою від 03.04.2026 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання на 12.05.2026.
Ухвалою суду від 12.05.2026 підготовче засідання відкладено на 26.05.2026.
В судове засідання 26.05.2026 з`явився представник позивача в режимі відеоконференції та представник відповідача. 
Представник позивача надав пояснення по суті спору та просив суд задоволити із підстав викладених у позовній заяві.
Представник відповідача щодо позовних вимог не заперечив.
В судовому засіданні 26.05.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Правова позиція позивача.
Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати за спожитий природний газ за Договором постачання природного газу №12-8216/24-БО-Т від 23.12.2024, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в розмірі 31 613, 52 грн, що складається з 26 154, 59 грн основного боргу; 4 065, 07 грн пені; 573, 96 грн трьох відсотків річних та 819, 90 грн інфляційних втрат.
Правова позиція відповідача.
Відповідач відзиву чи письмових обґрунтованих пояснень суду не представив. Позовні вимоги визнає, однак несплату заборгованості пояснює відсутністю коштів у бюджеті.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
23.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (Постачальник) та Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області було укладено договір № 12-8216/24-БО-Т постачання природного газу. 
На виконання Договору, Позивач у період з січня 2025 року по квітень 2025 року передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 258 330, 98 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: 
від 12.02.2025 за січень 2025 року на суму 85 462, 15 грн; 
від 11.03.2025 за лютий 2025 року на суму 78 688, 36 грн; 
від 11.04.2025 за березень 2025 року на суму 68 025, 88 грн; 
від 12.05.2025 за квітень 2025 року на суму 26 154, 59 грн.
Акти приймання-передачі природного газу за січень 2025 року, лютий 2025 року, березень 2025 року та квітень 2025 року підписані Позивачем та Відповідачем без зауважень.
Оформлення приймання-передачі природного газу відбувається у відповідності до пунктів 3.1 – 3.6 Договору.
Пунктом 3.5. Договору визначено, що приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу. 
Підпунктом 3.5.2. пункту 3.5. Договору, передбачено, що на підставі отриманих від Споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів Споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС Постачальник готує та надає Споживачу два примірники акта приймання-передачі за відповідний розрахунковий період (далі також - акт), підписані уповноваженим представником Постачальника.
Відповідно до підпункту 3.5.3. пункту 3.5. Договору, Споживач протягом 2-х (двох) робочих днів з дати одержання акта зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання.
Пунктом 5.1 Договору, встановлено, що оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: 
- 70% вартості фактично переданого відповідно до акта приймання-передачі природного газу – до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу; 
- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акта приймання- передачі природний газ здійснюється Споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем в якому Споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акта приймання-передачі, фактична вартість використаного Споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього Договору.
Згідно Актів приймання-передачі природного газу за період з січня 2025 року по квітень 2025 року Відповідач спожив природний газ на суму 258 330, 98 грн. Оплату за поставлений природний газ здійснив частково у розмірі 232 176, 39 грн. Несплаченою залишилась заборгованість за спожитий природний газ на суму 26 154, 59 грн.
На суму основної заборгованості позивачем було нараховано 4 065, 07 грн пені, 573, 96 грн трьох відсотків річних та 819, 90 грн інфляційних втрат.
Станом на дату винесення рішення відповідачем не подано доказів оплати заборгованості.
Оцінка суду.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно вимог ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною 1 ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Згідно норм цивільного законодавства договір купівлі-продажу є оплатним, тобто при набуванні речі у власність, покупець сплачує продавцеві вартість (ціну) речі, яка обумовлена договором, а у продавця виникає зобов`язання передати покупцю річ та право вимоги оплати і зобов`язання покупця сплати вартість отриманої речі та право її вимоги.
Даний договір є консенсуальним, оскільки права та обов`язки виникають вже в момент досягнення ними угоди за всіма істотними умовами. Отже, змістом договору є ті умови, з приводу яких сторони досягли згоди.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно п. 6.2 Договору споживач зобов`язаний самостійно контролювати власне використання природного газу та своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим Договором.
У відповідності до п. 3.6 Договору звірка фактично використаного обсягу газу за цим Договором на певну дату чи протягом відповідного розрахункового періоду ведеться Сторонами на підставі даних комерційних вузлів обліку газу та інформації про фактично поставлений Споживачу обсяг газу згідно з даними Інформаційної платформи Оператора ГТС.
В даному випадку обсяги встановлюються відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та Відповідач був зобов`язаний сплатити вартість поставленого природного газу.
Приписами ст. 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до пункту 5.1 Договору остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем в якому Відповідач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.
Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Судом встановлено, що на виконання умов Договору, Позивач передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 258 330, 98 грн, що підтверджується відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо остаточної алокації відборів Відповідача, які підтверджують обсяги природного газу, що були поставлені Відповідачу у спірний період, однак Відповідач здійснив оплату частково у сумі 232 176, 39 грн.
Відповідач не виконав зобов`язання у строк, встановлений Договором, у зв`язку з чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги пункту 5.1 Договору.
Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.
Отже, сума простроченого та несплаченого основного боргу Відповідача перед Позивачем за Договором складає 26 154, 59 грн. 
Доказів оплати вказаної заборгованості матеріали справи не містять.
За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача 26 154, 59 грн основного боргу. 
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).
Здійснивши перерахунок, суд встановив правомірність до стягнення з відповідача 573,96 грн 3% річних за період з 17.06.2025 по 10.03.2026 та 819, 90 грн інфляційних втрат за період з 01.07.2025 по 28.02.2026 Таким чином вимога про стягнення 573, 96 грн 3% річних та 819, 90 грн інфляційних втрат підлягає до задоволення у повному обсязі.
Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з приписами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Пунктом 7.2 Договору визначено, що у разі прострочення Відповідачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1. та/або строків оплати за пунктом 8.4. цього Договору, Відповідач зобов`язується сплатити Позивачу 3% річних, інфляційних збитків та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. 
На підставі п.7.2. Договору позивач нарахував відповідачу пеню за поставкою квітня 2025 в розмірі 4 065, 07 грн за період нарахування з 17.06.2025 по 16.12.2025.
Щодо вимог про стягнення пені суд зазначає, що строк дії договору закінчився 30.04.2025, у зв`язку з чим після спливу строку дії договору нарахування пені є безпідставним.Позивач не може нараховувати штрафні санкції по договору який припинив свою дію. Тому в частині стягнення пені суд відмовляє. 
Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту ст. 77 ГПК України, вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 ГПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На підставі наданих суду доказів, аналізуючи усі фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.
Судові витрати.
Згідно п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відтак, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2 320, 05 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 73, 76-78, 86, 129, 219-221, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити частково.
2. Стягнути з Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області (81614 Львівська обл., Стрийський р-н, с. Тростянець, вул. Зелена, буд. 2; код ЄДРПОУ 40178802) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1; код ЄДРПОУ 42399676) 27 548, 44 грн та 2 320, 05 грн судового збору.
3. В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 28.05.2026.

Суддя Запотічняк О.Д.