Справа № 591/28/26	

Провадження № 2-а/591/3/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2026 року м. Суми
Зарічний районний суд м. Суми в складі судді Северинової А.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи справу № 591/28/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

05 січня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову від 29 грудня 2025 року серії ЕНА №6429380 про накладення адміністративного стягнення, винесену інспектором відділення поліції № 1 (с. Недригайлів) Роменського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Шаповалом Олександром Павловичем за ч. 3 ст. 121 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Позовні вимоги позивач мотивує тим, що інспектором відділення поліції №1 (с. Недригайлів) Роменського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Шаповалом Олександром Павловичем неправомірно винесено щодо нього постанову про адміністративне правопорушення від 29 грудня 2025 року серії ЕНА №6429380 за ч. 3 ст. 121 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн з підстав того, що начебто він керував транспортним засобом, що не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив п. 31.3 (б) ПДР України. Позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення – вантажопасажирський автомобіль з дозволеною максимальною масою 2299 кг (тобто не більше 3500 кг) та з кількістю місць для сидіння – 8 (тобто не більше дев`яти), за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту згідно зі ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», а тому не підлягає обов`язковому проходженню технічного контролю. Окрім цього, відсутність обов`язку проходити технічний огляд автомобіля додатково підтверджується полісом обов`язкового страхування до даного автомобіля, у якому вказано, що вказаний транспортний засіб не підлягає обов`язковому технічному контролю. Вказує, що постанову було винесено без проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення, тобто фактично відбулося оголошення йому складеної постанови. Зауважує, що 29.12.2025 він їхав у приватних справах, не здійснював жодних комерційних поїздок, не надавав жодних оплатних послуг з пасажирських та вантажних перевезень. 
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06 січня 2026 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 січня 2026 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 січня 2026 року продовженовідповідачу за його клопотанням процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву. 
23 січня 2026 року від Головного управління Національної поліції в Сумській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що згідно пояснень поліцейського ВП №1 (с. Недригайлів) Шаповала О.П., 29.12.2025 під час патрулювання в с. Недригайлів ним був помічений автомобіль Мерседес Бенз, д.н.з. НОМЕР_1 , в якого була технічна несправність, а саме відсутність ручки задніх розпашних дверей. Саме це і слугувало причиною зупинки даного транспортного засобу. Водієм даного транспортного засобу встановлено ОСОБА_1 , якому на місці події було повідомлено про причину зупинки та суть скоєного правопорушення. В ході перевірки документів ОСОБА_1 було з`ясовано, що даний автомобіль використовується в комерційних цілях, а саме здійснює постачання продуктів харчування в магазини. Разом з тим, було встановлено, що даним транспортним засобом не пройдено обов`язковий технічний контроль, що є грубим порушенням п. 31.3 (б) ПДР України. Додатково відповідач зауважує, що у зв`язку з технічним збоєм нагрудного портативного відео-реєстратора надати відеозапис вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не представляється за можливе. Даний факт підтверджується листом ВП №1 (с. Недригайлів) Роменського РВП ГУНП в Сумській області від 19.01.2026 №10124-2026. 
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 29 грудня 2025 рокуінспектором відділення поліції № 1 (с. Недригайлів) Роменського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області старшим лейтенантом поліції Шаповалом Олександром Павловичем було складено постанову серії ЕНА №6429380, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн за те, що 29 грудня 2025 рокуоб 11 год. 31 хв. у с-щі Недригайлів, вул. Шевченка 4, ОСОБА_1 керував автомобілем Mercedes-Benz 308, номерний знак НОМЕР_1 , який не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив п. 31.3 (б) ПДР України (а.с. 13).
Позивач не погодився з постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 29.12.2025 р. серія ЕНА №6429380, звернувся з позовом до суду.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Також, відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із частинами першою, третьою, четвертою статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно з частиною першою статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР).
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до частини третьої статті 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з пунктом 31.3 б забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).
Статтею 29 вказаного нормативного акту встановлено, що до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.
Відповідно до статті 33 Закону України "Про дорожній рух" технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.
Поняття обов`язковості технічного контролю транспортних засобів розкрито положеннями статті 35 Закону України "Про дорожній рух". Зокрема, обов`язковому технічному контролю підлягають транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.
У той же час, обов`язковому технічному контролю не підлягають:
1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;
2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років;
3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".
Відповідно до п.п 15 пункту 2 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137 (далі - Порядок) транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.
Під господарською діяльністю в Господарському кодексі України розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. (стаття 3 ГК України).
Відповідно до статті 1 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (чинний на момент виникнення спірних відносин) транспортний засіб спеціалізованого призначення - транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів (автобус для перевезення дітей, інвалідів, пасажирів певних професій, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, ритуальний автомобіль тощо) та має спеціальне обладнання (таксі, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).
Відповідно до статті 29 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (чинний на момент виникнення спірних відносин) автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.
Згідно з статтею 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:
1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;
2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;
3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;
4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;
5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;
6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;
7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;
8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;
9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.
Аналіз положень статті 35 Закону України "Про дорожній рух" дає підстави для висновку про те, що обов`язковому технічному контролю підлягають автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Тобто, однією з визначальних обставин є мета фактичного використання автомобіля для перевезення пасажирів – з метою отримання прибутку.
Господарська діяльність – будь-яка діяльність, в тому числі підприємницька, пов`язана з виробництвом, обміном та переробкою матеріальних і нематеріальних благ, що виступають у формі товару.
Відповідно до п.п 15 пункту 2 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137 (далі – Порядок) транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку – транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами – підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.
Згідно зі статтею 29 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (чинний на момент виникнення спірних відносин) автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.
Для віднесення автомобіля до об`єкту обов`язкового технічного огляду слід використовувати термінологію, що наведена у Правилах надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою КМУ №176 від 18 липня 1997 року (далі - Правила).
Пунктом 1 цих Правил визначено порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі – замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.
За змістом пункту 7 Правил дія цих Правил не поширюється на перевезення, які здійснюються:
- транспортними засобами спеціального призначення;
- транспортними засобами, задіяними під час забезпечення обороноздатності, правопорядку та ліквідації наслідків стихійного лиха і надзвичайної ситуації;
- службовими легковими автомобілями;
- транспортними засобами, які належать фізичним особам і використовуються ними для задоволення власних потреб, що не має на меті отримання прибутку.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу транспортний засіб Mercedes-Benz 308D, номерний знак НОМЕР_1 являється вантажопасажирським категорії В та належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с. 14).
За даними полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №232165063, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль типу B3, марки Mercedes-Benz, моделі 308D, номерний знак НОМЕР_1 , повна маса якого складає 2600 кг, кількість місць для сидіння, включно з місцем водія – 8 (а.с. 15). 
Таким чином, автомобіль, яким керував позивач, є транспортним засобом, який належить фізичній особі і використовуються нею для задоволення власних потреб, а тому його не слід вважати автомобілем, що здійснює перевезення пасажирів з метою отримання прибутку. Окрім цього, автомобіль, яким керував позивач, за технічними характеристиками не є таким, що підлягає обов`язковому технічному контролю. 
Подібна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 08 липня 2020 року у справі № 731/186/17 та від 17 жовтня 2019 року у справі № 678/483/17, яка відповідно до частини 5 статті 242 КАС України має враховуватися судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.
Крім того, у відзиві відповідач посилається на наявність підстав для зупинки транспортного засобу, яким керував позивач. Однак, у порушення вимог ст.ст. 72-77 КАС України до матеріалів справи не надано носій, на який безпосередньо здійснений запис правопорушення, який відповідно до вимог вищенаведених норм Закону є оригіналом такого електронного доказу.
Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 121 КУпАП у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові серія ЕНА №6429380 від 29.12.2025, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, судовий збір в розмірі 665 грн 60 коп., сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом, підлягає стягненню з Головного управління Національної поліції в Сумській області, за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 8, 9, 77, 139, 242-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1  задовольнити.
Скасувати постанову від 29 грудня 2025 року серії ЕНА №6429380 про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП, яка винесена інспектором відділення поліції № 1 (с. Недригайлів) Роменського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області старшим лейтенантом поліції Шаповалом Олександром Павловичем. 
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1  про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП закрити.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Сумській області (40000, м. Суми, вул. Г.Кондратьєва, 23, код ЄДРПОУ 40108777) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1  (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 665 грн 60 коп.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 19 червня 2026 року.

Суддя А.С. Северинова