Справа № 309/1531/26
Провадження № 2/309/796/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2026 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Орос Я.В.
за участю секретаря : Калинич Н.С. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст справу за позовом: ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Лукачко Іван Йосипович до виконавчого комітету Вишківської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування, 
В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лукачко Іван Йосипович, звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Вишківської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивачки ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . 
Після смерті батьків , між позивачкою та її рідним братом було узгоджено, що спадщина належатиме брату ОСОБА_4 . Однак, ІНФОРМАЦІЯ_4 брат позивачки - ОСОБА_4 помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 за актовим записом №81. Після смерті брата ОСОБА_1 стало відомо про наявність сертифікатів на земельну частку пай, які належали її батькам. Однак, враховуючи те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 померли, позивачка не може виготовити правовстановлюючі документи на вказані земельні ділянки.
У зв`язку з вище зазначеним, ОСОБА_1 змушена звернутись до суду з позовом про визнання права власності на земельні частки (пай) в порядку спадкування. 
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася. Матеріали справи містять заяву від її представника – адвоката Лукачко І.Й. про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити. 
Представник виконавчого комітету Вишківської селищної ради в судове засідання не з`явився. На адресу суду 04.06.2026 року від представника ОСОБА_5 надійшло клопотання, з якого вбачається, що відповідач просить суд розгляд справи проводити без їх участі , щодо задоволення позовних вимог не заперечують.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Перевіривши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні докази, суд констатує наступне.
Судом встановлено, що батьки позивачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 померли, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 17.02.2004 року та серії НОМЕР_2 від 18.01.2003 року (а.с.8-9). Брат позивачки ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 16.08.2010 року (а.с.7). 
За життя на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 видано сертифікати на земельну частку (пай) серії ЗК №0046439, який зареєстровано 25.11.1996 року у книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за №346 та ЗК №0046298, який зареєстровано 22.11.1996 року у книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за №248, які видані на підставі рішення №461 від 18.11.1996 року (а.с.13-14). 
На момент смерті батьків позивачка не проживала та не була зареєстрована з ними за одною адресою, що підтверджує Довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні або будинку від 26.12.2025 року, що видана спеціалістом ЦНАПу Вишківської селищної ради (а.с.18). Як вбачається з Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні або будинку від 29.12.2025 року, на момент смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , в житловому будинку згідно відомостей ДМС був зареєстрований сам (а.с.17). Отже, належним чином підтверджено, що ОСОБА_1 , є такою, що не прийняла спадщину після смерті батьків та брата у строки передбачені 1268 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві.
Вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши наявні у справі письмові докази, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вирішив наступне.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.
Відповідно до пункту 1 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно з пунктом 5 цього Указу, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.
Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Згідно ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", право на земельну частку (пай) мають:
-колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.
Згідно повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 13 січня 2025 року № 29-7-0.3-136/2-25, за нормою статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), свідоцтво про право на спадщину, посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додаються сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права власності на земельну частку (пай). 
Порядок видачі сертифікатів на земельну частку (пай) регулювався Порядком виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 01 листопада 2000 року № 1619 «Про затвердження порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів». Згідно пункту 5 даного Порядку передбачалось, що державні органи земельних ресурсів можуть виконувати та надавати на платній основі такі види земельно-кадастрових робіт і послуг, зокрема, підготовку сертифікатів на право на земельну частку (пай). Розмір оплати земельно-кадастрових робіт та послуг визначався спільним наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України від 15 червня 2001 року № 97/298/124 «Про затвердження розмірів оплати земельно-кадастрових робіт та послуг», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року № 579/5770, та становив 17 грн. На сьогодні вищезазначені постанова та наказ втратили чинність на законодавчому рівні. Відтак, станом на даний час діє постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання надання адміністративних послуг органів влади через центри надання адміністративних послуг» від 16 травня 2014 року № 523-р «Деякі питання надання адміністративних послуг органів влади через центри надання адміністративних послуг», відповідно до якої видача сертифікатів на право на земельну частку (пай) чи їх дублікатів не передбачена. 
Разом з тим поінформовано, що з 01 січня 2013 року вступили в дію ряд нормативно-правових актів, відповідно до яких реєстрація та припинення речових прав на земельні ділянки здійснюється органами державної реєстрації прав Міністерства юстиції України відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
У частині другій статті 23 ЗК України 1990 року (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.
Відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ № 720/95) встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.
У разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами про спадкування.
За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу № 720/95 особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта.
У разі смерті члена КСП, включеного до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК.
Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.
Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом.
Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Оскільки у позивача ОСОБА_1 існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, а також суд приймає визнання позову відповідачем, що відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, що є підставою для його задоволення.
Судові витрати слід покласти на позивача.
За таких обставин, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 142, 206, 258-259, 264-265,354 ЦПК України суд, 
У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити.
Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 мешканкою АДРЕСА_1 право власності на земельну частку (пай) члена Орендного агроторгового об`єднання «Прикордонник» смт. Вишково, Хустського району Закарпатської області розміром 1,356 в умовних кадастрових гектарах , на підставі сертифікату серії ЗК № 0046439 після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . 
Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 мешканкою АДРЕСА_1 право власності на земельну частку (пай) члена Орендного агроторгового об`єднання « Прикордонник» смт. Вишково, Хустського району Закарпатської області розміром 1,356 в умовних кадастрових гектарах , на підставі сертифікату серії ЗК № 0046298 після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 . 
Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання через Хустський районний суд.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення суду виготовлено 11.06.2026 року.  

Суддя Хустського 
районного суду:  Орос Я.В.