Справа № 297/3672/25

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року м. Берегове 

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді МИХАЙЛИШИН В. М., за участю секретаря Балега Ю.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за  позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Вдовиченко Вікторії Олександрівни до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАКАРПАТТЯОБЛЕНЕРГО», третя особа ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Вдовиченко В.О. звернулась до Берегівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до ПрАТ «ЗАКАРПАТТЯОБЛЕНЕРГО», третя особа ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» про захист прав споживачів. Зокрема, позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення комісії з розгляду Актів про порушення ПрАТ «ЗАКАРПАТТЯОБЛЕНЕРГО», оформлене протоколом від 01 квітня2025 року №1606.
Позовна заява мотивована тим, що 18 вересня 2023 року між позивачем та ПрАТ «ЗАКАРПАТТЯОБЛЕНЕРГО» укладено договір з розподілу електричної енергії, відповідно до якого Оператор системи надає Споживачу послуги з розподілу (передачі) електричної енергії. Крім того, між позивачем та ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» 02 жовтня 2023 року укладено договір постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, відповідно до якого постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. У кінці серпня – на початку вересня Постачальник в усній формі став вимагати від позивача переукладення договору у зв`язку із тим, що ніби то ним порушуються умови попередньо укладеного договору постачання від 02 жовтня 2023 року у частині цільового використання електричної енергії.
Під психологічним тиском позивач була вимушена укласти новий договір про постачання електричної енергії споживачу від 25 вересня 2024 року №111905. Однак, починаючи з кінця жовтня - початку листопада 2024 року позивачка почала отримувати від Постачальника повідомлення про наявність заборгованості, а у грудні отримала попередження Постачальника від 03 грудня 2024 року № 170138 про припинення постачання електричної енергії у зв`язку із наявною заборгованістю електричної енергії.
Після звернення до Постачальника стало відомо, що зазначена нібито заборгованість обрахована відповідно до коригуючого розрахунку від 31 жовтня 2024 року, який здійснений Постачальником на підставі Протоколу комісії з розгляду актів ПрАТ «ЗАКАРПАТТЯОБЛЕНЕРГО» від 30 серпня 2024 року №3286. В подальшому, в межах судової справи №297/612/25 відповідачем було подано клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що за результатами повторного розгляду Акту про порушення ПРРЕЕ №138868 від 15.06.2024 року комісією з розгляду Актів про порушення ПрАТ «ЗАКАРПАТТЯОБЛЕНЕРГО» було прийнято нове рішення, яким попереднє рішення зазначеної комісії, оформлене протоколом від 30.08.2024 року за №3286 було скасоване, яке 06.05.2025 року Берегівським районним судом Закарпатської області задоволено. Тобто, вказане свідчить про те, що відповідачем було здійснено повторний розгляд Акта про порушення від 15.08.2024 року №138868, за наслідками якого оспорюване позивачем рішення комісії, оформлене протоколом від 30.08.2024 року за №3286 було скасоване.
Позивач вважає рішення комісії, оформлене Протоколом від 01 квітня 2025 року №1606 незаконним, таким, що винесено із порушенням вимог законодавства та підлягає скасуванню, з огляду на наступне.
Акт про порушення від 15.08.2024 року №138868 є недійсним, відтак рішення, яке прийнято на його підставі є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки на думку позивачки:
-Акт про порушення від 15 серпня 2024 року №138868 складений за відсутності споживача, або іншої уповноваженої особи; у Акті відсутні підписи незаінтересованої особи, а так само відсутня відеофіксація відмови від підпису у Акті, що є умовою дійсності акта відповідно до імперативних вимог абз. 14 пункту 8.2.5 глави 8.2 розділу VIII ПРРЕЕ;
-відсутні будь-які докази вчинення позивачем порушення;
-надана інформація для визначення 6-місячного періоду обсягу електричної енергії, що підлягає перерахунку порушує вимоги Конституції щодо неможливості ретроспективної дії актів законодавства;
-підстави для повторного розгляду акту про порушення були відсутні.
24 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» Берегівським районним судом Закарпатської області отримано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з наступних підстав. Так, 15.08.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками ПрАТ «ЗАКАРПАТТЯОБЛЕНЕРГО» було виявлено порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року за № 312, а саме виявлено використання електричної енергії на об`єкті побутового споживача на непобутові потреби та складено Акт про порушення №138868 від 15.08.2024 року, на підставі якого прийнято рішення оформлене Протоколом засідання комісії з розгляду Актів про порушення №1606 від 01.04.2025 року. Жодні інші обставини, наведені позивачем відповідач не визнає, з огляду на наступне. Твердження позивача про психологічний тиск з метою укладення договору про постачання електричної енергії споживачу від 25 вересня 2024 року №111905 не відповідають дійсності, оскільки 18.09.2024 року на адресу відповідача надійшла власноруч підписана заява на укладення договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії про переведення об`єкту за вищевказаною адресою з побутового сектору в непобутовий. На підставі вказаної заяви було укладено вищезазначений договір. Вказане свідчить про фактичне визнання позивачем порушення ПРРЕЕ допущеного на належному їй об`єкті та добровільному бажанні привести договірні відносини з відповідачем у відповідність до вимог законодавства. При цьому, позивач на сьогоднішній день не є ні власником, ні споживачем об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки земельна ділянка за вказаною адресою подарована позивачкою третім особам.
Крім цього, твердження позивача про недотримання відповідачем вимог законодавства у сфері електроенергетики при складенні Акту про порушення №138868 від 15.08.2024 року у зв`язку з відсутністю у вказаному Акті відмітки про відсутність фіксації відмови споживача від підписання вказаного Акту не спростовує факту порушення позивачем ПРРЕЕ на належному їй об`єкті та не може свідчити про відсутність підстав для прийняття Комісією з розгляду Актів про порушення ПрАТ «ЗАКАРПАТТЯОБЛЕНЕРГО» рішення оформленого Протоколом від 01.04.2025 року за №1606 в сукупності з іншими доказами наявними у відповідача. Відповідно до відомостей, зафіксованих в Акті про порушення №138868 від 15.08.2024 року, на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 виявлено використання електричної енергії побутовим споживачем на не побутові потреби, об`єкт комерційної діяльності використовує електричні мережі призначені для побутових потреб. Характеристика об`єкта: житловий будинок облаштований під електрозарядку для таксі. Фіксація порушення ПРРЕЕ, а саме, виявлення використання електричної енергії побутовим споживачем на непобутові цілі на об`єкті позивача здійсненна з дотриманням вимог законодавства, а сам Акт про порушення ПРРЕЕ №138868 від 15.08.2024 року в сукупності з іншими доказами є достатньою підставою для прийняття Комісією з розгляду Актів про порушення рішення оформленого протоколом №1606 від 01.04.2025 року, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання його незаконним та скасування.
Крім цього, у відзиві зазначено, що у зв`язку з цим, застосування положень ПРРЕЕ в редакції від 01.07.2025 року для розрахунку обсягу електричної енергії, який підлягає перерахунку за відповідним тарифом (до 01.07.2025 р.) не є зворотною дією закону, що погіршує становище особи, а є застосуванням чинної на момент прийняття оспорюваного рішення норми. Таким чином, твердження позивача про незаконність визначення 6- місячного періоду для перерахунку вартості за фактично спожиту електричну енергію, а також посилання на принцип незворотності дії НПА в часі, є хибними, не відповідають фактичним обставинам справи та суперечить нормам законодавства.
Щодо підстав для повторного розгляду акту про порушення, відповідач зазначив наступне. 
Підставою для перегляду Акту про порушення можуть бути наявність у оператора системи інформації істотні обставини, які не були відомі на момент ухвалення рішення комісією, але мають суттєве значення. За фактом ознайомлення з матеріалами наявними в цивільній справі № 297/612/25 відповідачем було встановлено, що ОСОБА_1 вважає свої права та інтереси порушеними зі сторони Товариства. Враховуючи наведене відповідач з метою надання можливості реалізації права споживача ОСОБА_1 взяти участь в засіданні комісії та надати пояснення по суті порушення, прийняв рішення повторно розглянути Акт про порушення №138868 від 15.08.2024 року. Вказані обставини, а саме виникнення спору щодо обставин складення та розгляду вищевказаного Акту про порушення з ініціативи ОСОБА_1 після фактичного усунення нею порушення ПРРЕЕ, які стали причиною складення такого Акту, Відповідач вважає істотними, та такими які були йому невідомі на момент прийняття рішення оформленого Протоколом засідання комісії з розгляду Актів про порушення №3286 від 30.08.2024 року, при цьому такими, що мають суттєве значення для справи. На підставі вищенаведеного, ПрАТ «ЗАКАРПАТТЯОБЛЕНЕРГО» на адресу ОСОБА_1 було направлено повідомлення від 17.03.2025 року за №154-25/4890 про повторний розгляд Акту про порушення, з запрошенням на засідання комісії, яке мало відбутися 01.04.2025 року, на яке остання не з`явилась та не забезпечила участі на такому засіданні свого представника.
Товариством було повторно розглянуто Акт про порушення №138868 від 15.08.2024 року та прийнято рішення скасувати попереднє рішення комісії з розгляду Актів про порушення, оформлене протоколом від 30.08.2024 року за №3286, при цьому, Акт про порушення від 15.08.2024 року за №138868 вважати таким, що відповідає вимогам п.8.2.5. ПРРЕЕ, а відтак складено правомірно, оскільки, встановлено факт виявленого порушення, а саме, використання електроенергії побутовим споживачем на непобутові потреби.
Також, рішення ПрАТ «ЗАКАРПАТТЯОБЛЕНЕРГО» оформлене Протокол засідання комісії з розгляду Актів про порушення №1606 від 01.04.2025 року фактично лише фіксує факт споживання побутовим споживачем електричної енергії за фіксованою ціною для побутових споживачів на непобутові потреби. При цьому, не здійснюється нарахування за необліковану електричну енергію як господарськоправова санкція чи перерахунок недооблікованої електричної енергії, а лише факт передачі зафіксованих ОСР показників за певний період Постачальнику, а отже не являє собою рішення які призводять до виникнення у позивача фінансових зобов`язань перед відповідачем, а містить лише повідомленням про необхідність усунення виявленого порушення ПРРЕЕ. Таким чином, позовна вимога щодо визнання незаконним та скасування рішення ПрАТ «ЗАКАРПАТТЯОБЛЕНЕРГО», яке оформлене Протоколом від 01.04.2025 року за №1606 не призведе до відновлення прав, які позивач вважає порушеними, а отже є неефективним способом захисту та не може бути задоволена.
25 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» Берегівським районним судом Закарпатської області отримано письмові пояснення третьої особи ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ». У своїх поясненнях третя особа вказує на те, що твердження позивача наведені у позовній заяві є необґрунтованими та безпідставними, оскільки зводяться до незгоди з діями відповідача в частині визначення 6-місячного періоду обсягу електричної енергії, що підлягає перерахунку. При цьому, зміни до постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 внесені згідно постанови НКРЕКП від 19.06.2024 року №1142, зокрема в частині викладення нової редакції п.2.3.12. ПРРЕЕ набрали чинності 01.07.2024 року. Тобто, факт порушення позивачем відповідних положень ПРРЕЕ був виявлений вже після набрання чинності відповідними змінами до ПРРЕЕ. Отже, на дату складання акта про порушення і прийняття рішення комісії з розгляду акта про порушення ПРРЕЕ приписи пункту 2.3.12 ПРРЕЕ діяли вже в редакції постанови НКРЕКП від 19.06.2024 року №1142, відтак саме вони підлягають застосуванню для визначення способу перерахунку вартості за фактично спожиту електричну енергію. З урахуванням отриманого Протоколу №1606, ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» було проведено перерахунок вартості за фактично спожиту електричну енергію на об`єкті позивача за відповідним тарифом (ціною) згідно чинного законодавства та сформовано коригуючий платіжний документ для оплати. Так, положення п.2.3.12. ПРРЕЕ визначають методику здійснення перерахунку вартості електроенергії у зв`язку з дійсним порушенням, встановлюючи межі розрахункового періоду, протягом якого електропостачальник має право здійснити перерахунок за фактично спожиту електроенергію, а не змінюють правовідносини за минулі періоди, встановлюючи відповідальність за минулі дії. Отже, в даному випадку слід відокремлювати поняття розрахункового періоду як наслідок за вчинення дійсного порушення та відповідальність за дії, вчинені у минулому. Таким чином, дії ПрАТ «ЗАКАРПАТТЯОБЛЕНЕРГО» та ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» вчинялися у повній відповідності до покладених на них повноважень та приписів ЗУ «Про ринок електричної енергії» та ПРРЕЕ. Враховуючи наведене, ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
27 листопада 2025 року Берегівським районним судом Закарпатської області через систему «Електронний суд» отримано відповідь на відзив, згідно якої інформація про нібито фактичне визнання позивачем порушення ПРРЕЕ допущеного на належному їй об`єкті та добровільному бажанні привести договірні відносини з Відповідачем у відповідність до вимог законодавства не відповідає дійсності та є виключно припущенням відповідача. Сторона позивача звертає увагу на наявність у Берегівському районному суді Закарпатської області матеріалів цивільної справи №297/3396/25 за позовом ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 725263,66 грн.. Предметом розгляду у справі №297/3396/25 є стягнення заборгованості на підставі протоколу комісії від 01.04.2025 року №1606, у той час як предметом розгляду справи №297/3672/25 є встановлення законності цього ж протоколу комісії від 01.04.2025 року №1606. Отже, предмети позовів, які розглядаються у справах №297/3396/25 та №297/3672/25 є взаємопов`язаними, що спростовує твердження відповідача про обрання позивачем неефективного способу захисту. 
Крім цього, відповідач жодним чином не спростовує недотримання ним вимог законодавства у сфері електроенергетики при складенні Акту про порушення №138868 від 15.08.2024 року, більше того, відповідач визнає порушення, які зазначені позивачем у позовній заяві, проте вважає, що дані порушення не можуть свідчити про відсутність підстав для прийняття Комісією з розгляду Актів про порушення ПрАТ «ЗАКАРПАТТЯОБЛЕНЕРГО» рішення оформленого Протоколом від 01.04.2025 року за №1606 в сукупності з іншими доказами наявними у відповідача. Акт був підписаний лише трьома представниками ОСР, однак відсутній підпис іншої незаінтересованої особи, що є обов`язковою умовою дійсності акта про порушення відповідно до імперативних вимог абз.14 пункту 8.2.5 глави 8.2 розділу VIII ПРРЕЕ. Так само відсутній і будь-який відеозапис, який як результат підтверджував би як сам факт присутності споживача під час складання Акта, так і факт відмови від підписання оспорюваного Акта. Вказана позиція позивача не спростовується відповідачем у відзиві на позовну заяву. З урахуванням вищенаведеного, Акт про порушення від 15.08.2024 року №138868 є недійсним, відтак рішення, яке прийнято на його підставі є незаконним та підлягає скасуванню. Жодних доказів використання позивачем території як нібито певної бази для служби таксі, де відбувалася підзарядка автомобілів від електрозарядної станції – відповідачем не надано, а вказано лише власні припущення, які не мають жодного відношення до предмету спору та до даного судового процесу.
У відповіді на відзив також зазначено, що положення пункту 2.3.12 ПРРЕЕ, на який послався відповідач як на підставу необхідності здійснювати коригуючий розрахунок за попередні шість місяців споживання, набрали чинності лише 01 липня 2024 року, з моменту набрання чинності Постанови НКРЕКП № 1142 від 19.06.2024 року про внесення змін до ПРРЕЕ. Разом з цим, ПРРЕЕ у редакції до 01 липня 2024 року взагалі не містили положення щодо можливості здійснення коригуючого розрахунку за попередні шість місяців споживання. Таким чином, навіть якби відповідач не допустив порушення, наведені позивачем у п.1-3 позовної заяви, у будь-якому випадку коригуючий розрахунок міг бути здійснений лише за період з 01 липня 2024 року до 15 серпня 2024 року, оскільки акти цивільного законодавства за загальним правилом не мають зворотної дії в часі.
У позовній заяві позивач заперечує факт вчинення порушення та наголошує на тому, що за адресою споживача не велася будь-яка комерційна діяльність, жодних доказів з цього приводу до Акта відповідачем долучено не було.
Також, у відповіді на відзив вказано, що визнання незаконним та скасування рішення ПрАТ «ЗАКАРПАТТЯОБЛЕНЕРГО», яке оформлене Протоколом від 01.04.2025 року за №1606 призведе до відновлення порушеного права позивача, адже в межах судового процесу №297/3396/25 будуть відсутні підставі стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Вдовиченко В.О. в судове засідання не з`явились. Про місце, дату і час розгляду справи були повідомлені належним чином. Разом з цим, у заяві представника позивача про проведення судових засідань дистанційно в режимі відеоконференції, зазначено про розгляд справи без участі позивача та її представника.
Відповідач ПрАТ «ЗАКАРПАТТЯОБЛЕНЕРГО» явку свого представника судове засідання не забезпечив. Про місце, дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином. При цьому, подав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, у задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі.
Третя особа ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» явку свого представника в судове засідання не забезпечила. Про місце. Дату і час розгляду справи була повідомлена належним чином. При цьому, у письмових поясненнях представник просив провести розгляд справи без його участі, у задоволенні позову просив відмовити.
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 04.11.2025 року провадження у зазначеній справі було відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 
Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частин 4-5 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язки енергопостачальників або інших суб`єктів, визначених законом щодо постачання та розподілу електричної енергії, встановлюються законом, що регулює відносини у сфері постачання та розподілу електричної енергії. Послуга з постачання електричної енергії надається згідно з умовами договору та вимогами правил, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Згідно з п. 62 ч. 1 ст. 1 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», побутовий споживач – індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб – побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність)
Згідно з п. 47 ч. 1 статті 1 вказаного Закону, непобутовий споживач – фізична особа - підприємець або юридична особа, яка купує електричну енергію, що не використовується нею для власного побутового споживання.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.
Згідно з частиною 4 статті 46 вказаного Закону, оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу. Договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором. Оплата послуг з розподілу здійснюється за тарифами, які регулює Регулятор відповідно до затвердженої ним методики. Тарифи на послуги з розподілу електричної енергії оприлюднюються операторами систем розподілу в порядку та строки, визначені нормативно-правовими актами, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.
Відповідно до частин 1, 2 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.
Згідно з частинами 2, 3 статті 58 вказаного Закону, побутові споживачі та малі непобутові споживачі мають право на отримання універсальних послуг відповідно до цього Закону. Споживач зобов`язаний: 1) сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; 2) надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії; 3) дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; 4) врегулювати у порядку, визначеному кодексом систем розподілу, відносини щодо технічного забезпечення розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу; 5) надавати стороні, з якою укладено договір про постачання/купівлю-продаж електричної енергії, інформацію про сумарну номінальну потужність споживання електричної енергії своїх електроустановок, якщо технічна спроможність таких установок може забезпечити споживання в обсязі 600 ГВт·год на рік та вище.
Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті (ч. 4статті 63 Закону України «Про ринок електричної енергії»
Відповідно до п. 1.1.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312, Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби. Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.
Відповідно до п. 2.3.1. ПРРЕЕ на роздрібному ринку виробництво, передача, розподіл, постачання та споживання електричної енергії без розрахункових засобів комерційного обліку не допускається.
Відповідно до п. 5.1.1. ПРРЕЕ оператор системи має право: отримувати своєчасно плату за надання послуги з розподілу або передачі електричної енергії відповідно до умов договорів та законодавства України; на безперешкодний доступ (за пред`явленням представником службового посвідчення) до розрахункових засобів вимірювання електричної енергії, що встановлені на об`єктах споживачів; проводити (за пред`явленням представником службового посвідчення) обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза засобами вимірювання та інших порушень, що викликають неправильне вимірювання обсягів споживання електричної енергії; на безперешкодний доступ (за пред`явленням службового посвідчення) до електричних установок споживача для проведення технічної перевірки засобів вимірювання, контролю за рівнем споживання електричної енергії та потужності; контролювати додержання споживачами та субспоживачами вимог цих Правил; складати акти про невідповідність дій (бездіяльності) споживача умовам договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії та порушення вимог законодавства України у сфері енергетики; на відшкодування збитків, які виникли через дії чи бездіяльність споживача.
Відповідно до п.5.5.5 підпунктів 1, 2, 20 ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний: 1) користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); 2) сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; 20) не допускати безоблікового використання електричної енергії або використання електричної енергії для професійної та/або господарської діяльності на об`єктах, які розраховуються за електричну енергії за тарифом побутових споживачів, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового використання електричної енергії.
Так, судом встановлено, що на підставі заяви-приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії 18 вересня 2023 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «ЗАКАРПАТТЯОБЛЕНЕРГО» укладено договір з розподілу електричної енергії на об`єкт споживача за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до вказаного договору Оператор системи надає Споживачу послуги з розподілу (передачі) електричної енергії, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 309, та Кодексу систем розподілу затвердженого постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 310, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в Паспорті точки розподілу за об`єктом споживача, який є Додатком 2 до цього договору, та в особовому рахунку Споживача, облікових базах даних Оператора системи (том 1 а.с. 15-20, 21, 22-23).
Разом з цим, 15.08.2024 року на об`єкті споживача за адресою: АДРЕСА_1 працівниками ПрАТ «ЗАКАРПАТТЯОБЛЕНЕРГО» було виявлено порушення ПРРЕЕ, а саме використання електричної енергії на об`єкті побутового споживача на непобутові потреби у зв`язку з чим складено Акт про порушення №138868 від 15.08.2024 року, який оформлено Протоколом від 01.04.2025 року №1606 засідання комісії з розгляду Актів про порушення (том 1 а.с. 41-44, 49-52).
Відповідно до п.2.3.12 Правил, підтвердженням факту споживання електричної енергії за фіксованою ціною для побутових споживачів на непобутові потреби, можуть слугувати: отримана інформація від місцевих органів державної влади, місцевого самоврядування, податкової служби; рекламні вивіски та фасадні таблички на об`єктах; зафіксовані фото (відео) з відповідною рекламою; рекламна інформація з продажу товарів чи надання платних послуг на відповідних сайтах мережі Internet, тощо.
Такий акт про порушення розглядається оператором системи у порядку передбаченому розділом VIII цих Правил.
При складенні акта про порушення ОСР/ОСП (Оператор системи розподілу/Оператор системи передачі) має право обстежувати внутрішні електричні мережі та струмоприймачі на об`єкті споживача на предмет споживання електричної енергії на непобутові потреби.
У разі наявності підтверджених фактів споживання споживачем електричної енергії за фіксованою ціною для побутових споживачів на непобутові потреби та у разі недопуску споживачем представників ОСР/ОСП на об`єкт для обстеження внутрішніх електричних мереж, увесь обсяг використаної електричної енергії на такому об`єкті споживача вважається таким, що використаний на непобутові потреби.
У разі підтвердження за результатами обстеження внутрішніх електричних мереж факту споживання електричної енергії на непобутові потреби, у протоколі комісії з розгляду акта про порушення зазначаються зобов`язання споживачу здійснити заходи з усунення виявленого порушення.
ОСР/ОСП надає копію протоколу комісії з розгляду акта про порушення цих Правил відповідному електропостачальнику та додаткову інформацію, необхідну для здійснення коригуючого розрахунку електропостачальником щодо дати останнього контрольного огляду чи технічної перевірки, дати усунення порушення, величини договірної потужності об`єкта споживача та обсягу (помісячно), що підлягає перерахунку до дати складання акта про порушення ПРРЕЕ або акта розподіленої електричної енергії (додаток 11 до договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії (у разі наявності).
Позивач як на підставу заявлених ним позовних вимог посилався на недотримання відповідачем вимог законодавства у сфері електроенергетики при складенні Акту про порушення №138868 від 15.08.2024 року у зв`язку з відсутністю у вказаному Акті відмітки про відсутність фіксації відмови споживача від підписання вказаного Акту.
Дане твердження позивача про відсутність фіксації відмови споживача від підписання вказаного Акту спростовано матеріалами справи (том 1 а.с. 43), де наявна відмітка про відмову ОСОБА_1 від підпису вищевказаного Акту.
При цьому, згідно абз. 8 п. 2.3.12 ПРРЕЕ, у разі виявлення оператором системи фактів споживання (використання) побутовим споживачем та іншими споживачами електричної енергії за фіксованою ціною для побутових споживачів на непобутові потреби (на потреби (цілі), для яких застосування фіксованої ціни на електричну енергію не передбачено законодавством) оператор системи складає акт про порушення цих Правил, у якому зазначаються виявлені факти споживання електричної енергії за фіксованою ціною для побутових споживачів на непобутові потреби та зобов`язання споживача здійснити заходи з усунення виявленого порушення.
Зазначене узгоджується із позицією Верховного Суду висловленій у постанові від 27.04.2020 по справі № 908/2359/18, згідно якої визначено, що: "сам по собі дефект акта не може спростовувати факт порушення, якщо цей факт відображено у сукупності з іншими доказами».
Судом встановлено, що відповідно до відомостей зафіксованих в Акті про порушення №138868 від 15.08.2024 року, на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 виявлено використання електричної енергії побутовим споживачем на не побутові потреби, об`єкт комерційної діяльності використовує електричні мережі призначені для побутових потреб. Зокрема: житловий будинок облаштований під електрозарядку для таксі. 
Так, зафіксовані порушення ПРРЕЕ, а саме виявлення використання електричної енергії побутовим споживачем на непобутові цілі на об`єкті позивача ОСОБА_1 здійснено з дотриманням вимог законодавства, а сам Акт про порушення ПРРЕЕ №138868 від 15.08.2024 року в сукупності з іншими дослідженими судом доказами є достатньою підставою для прийняття Комісією з розгляду Актів про порушення рішення оформленого протоколом №1606 від 01.04.2025 року, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання його незаконним та скасування.
Крім цього, 18.09.2024 року на підставі заяви позивачки ОСОБА_1 на укладення договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії про переведення об`єкту за вищевказаною адресою з побутового сектору в непобутовий було укладено новий договір, що в свою чергу спростовує посилання позивача про недоведеність порушень використання нею електричної енергії побутовим споживачем за адресою: АДРЕСА_1 .
Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та зазначив, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17 та інші).
Аналізуючи встановлені в ході судового розгляду факти, суд вважає доведеним факт використання позивачкою ОСОБА_1 електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 як непобутовим споживачем, що підтверджується дослідженими судом доказами наявними в матеріалах справи та не доводить факт порушеного права позивача.
Отже, факти та обставини, на які посилається позивач та його представник, як підстави незаконності рішення відповідача, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовані наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Враховуючи вищенаведене, керуючись чинними положеннями процесуального законодавства, з метою встановлення балансу та ефективного захисту прав та інтересів сторін, в контексті встановлених обставин справи, зважаючи на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт порушення його права, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. 
Тому, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в особі представника адвоката Вдовиченко Вікторії Олександрівни до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАКАРПАТТЯОБЛЕНЕРГО», третя особа ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» про захист прав споживачів, а саме визнання незаконним та скасування рішення комісії з розгляду Актів про порушення ПрАТ «ЗАКАРПАТТЯОБЛЕНЕРГО», оформлене протоколом від 01 квітня 2025 року №1606, слід відмовити.
Крім цього, 26 листопада 2025 року Берегівським районним судом Закарпатської області через систему «Електронний суд» отримано заяву представника відповідача ПрАТ «ЗАКАРПАТТЯОБЛЕНЕРГО» про розподіл судових витрат на підставі ст.ст. 137, 141 ЦПК України, згідно якого прдставник просив стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 гривень. Вказане рішення відповідач просив ухвалити після постановлення рішення по даній цивільній справі (том 1 а.с. 197-216).
Так, відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно висновку постанови Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі № 638/7748/18 при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Разом з цим, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, зробила висновок, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення – при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону N 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу – конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону N 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.
Велика Палата Верховного Суду виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Так, до матеріалів справи представником відповідача долучено рахунок №203 від 19.11.2025 року про надання правової допомоги у цивільній справі №308/15021/25 на суму 20000,00 гривень; Витяг з договору про надання правової допомоги від 04.01.2021 року за №1, строк дії якого встановлено до 31.12.2025 року; Додаток до договору про надання правової допомоги від 04.01.2021 року за №1; платіжну інструкцію №9291 від 24.11.2025 року на суму 20000,00 гривень.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Разом з цим, надані представником відповідача докази щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу не є належними та допустимими для задоволення клопотання про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 гривень у зв`язку з відсутністю детального опису виконаних робіт та наявних помилок у рахунку №203 від 19.11.2025 року. Тому, у задоволенні клопотання відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, слід відмовити.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 137, 141, 258, 259, 265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в особі представника адвоката Вдовиченко Вікторії Олександрівни (м. Київ, вул. Велика Житомирська, буд. 33, оф. 520, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАКАРПАТТЯОБЛЕНЕРГО» (с. Оноківці, вул. Головна, буд. 57, Ужгородського району, Закарпатської області, код ЄДРПОУ 00131529), третя особа ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» (м. Ужгород, пл. Жупанатська, буд. 18, код ЄДРПОУ 41999833) про захист прав споживачів, шляхом визнання незаконним та скасування рішення комісії з розгляду Актів про порушення ПрАТ «ЗАКАРПАТТЯОБЛЕНЕРГО», оформлене протоколом від 01 квітня2025 року №1606 – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга може бути подана до Закарпатського апеляційного суду. 

Суддя	  	Віталій МИХАЙЛИШИН