ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/302/26	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 березня 2026 року у справі №280/302/26 за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про скасування арешту,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якому просить скасувати накладені на ОСОБА_1 обтяження: 
№9109778 про арешт належного йому на праві приватної власності нерухомого майна (невизначене майно, все нерухоме майно, що належить боржникові у межах суми боргу 6037,28 грн) на підставі постанови від 03.09.2009 №653/1 Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ, д/в Онішкевич М.М.;
№12523063 про арешт належного йому на праві приватної власності нерухомого майна (невизначене майно, все нерухоме майно) на підставі постанови державного виконавця Верескун Т.І. Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ ВП30673769 від 22.05.2012, в/л №2-2238 від 27.09.2011, виданий Орджонікідзевським р/с м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Концерну «Запорізькі теплові мережі» заборгованості у розмірі 4944,91 грн. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11 березня 2026 року позов задоволено частково.
Зобов`язано Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) скасувати накладені на ОСОБА_1 обтяження, а саме:
№9109778 про арешт належного йому на праві приватної власності нерухомого майна (невизначене майно, все нерухоме майно, що належить боржникові у межах суми боргу 6037,28 грн) на підставі постанови від 03.09.2009 №653/1 Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ, д/в Онішкевич М.М.;
№12523063 про арешт належного йому на праві приватної власності нерухомого майна (невизначене майно, все нерухоме майно) на підставі постанови державного виконавця Верескун Т.І. Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ ВП30673769 від 22.05.2012, в/л №2-2238 від 27.09.2011, виданий Орджонікідзевським р/с м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Концерну «Запорізькі теплові мережі» заборгованості у розмірі 4944,91 грн.
У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). 
Рішення суду мотивовано тим, що виконавчі провадження відносно позивача були завершені та передані на зберігання до архіву, проте арешт з майна позивача знято не було, а тому наявність арешту на майно позивача порушує його конституційне право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення судового збору в розмірі 1331,20 грн відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні судового збору з відповідача.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що Державний виконавець відділу не оскаржує рішення по суті спору, однак вважає незаконним його в частині стягнення судового збору, адже державний виконавець відділу не вчиняв протиправних дій, які могли б бути підставою для покладення судових витрат. Крім того, відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» органи державної влади звільняються від сплати судового збору у разі здійснення ними своїх повноважень.
Позивач не надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу. 
Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 з метою з`ясування підстав для накладення арешту на його майно звернувся з листом до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Листом Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 26.11.2025 №128181/1 позивача повідомлено, що відповідно до Інформаційної довідки реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зареєстровані обтяження:
Арешт нерухомого майна. Номер запису про обтяження: 9109778, Зареєстровано: 01.10.2009 15:01:11 за №9109778 реєстратором: Запорізька філія державного підприємства «Інформацій центр» Міністерства юстиції України, 69037, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул.40 років Радянської України, 40, (061) 213-08-94, 224-02-67; Підстава обтяження: Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 653/1, 03.09.2009, Орджонікідзевським відділ державної виконавчої служби Запорізького МУЮ, д/в Онішкевич М.М. 213-41-72. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, що належить боржникові у межах суми боргу 6037,28 грн. Власник: ОСОБА_1 , Код: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 . Обтяжувач: Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Запорізької міського управління юстиції, код: 35037170, 69035, Запорізька обл. м. Запоріжжя, пр. Металургів, 6, тел. (80612) 13-42-28, Заявник: Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, код: 35037170, 69035, Запорізька обл., м. Запоріжжя, пр. Металургів, 6;
Арешт нерухомого майна. Номер запису про обтяження: 12523063; Зареєстровано: 22.05.2012 12:05:55 за №12523063 реєстратором: Запорізька філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 69037, Запорізька обл., м.Запоріжжя, вул.40 років Радянської України, 40, (061) 213-08-94, 224-02-67 Підстава обтяження: Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП 30673769, 22.05.2012, Державним виконавцем Верескун Т.І. Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ тел.2368456, в/л №2-2238 від 27.09.2011 виданий Орджонікідзевським р/с м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі», заборгованість в розмірі 4944,91 грн. Об`єкт обтяження: невизначене майна, все нерухоме майно, Власник: ОСОБА_1 , Причина відсутності коду: інша причина відсутності коду, АДРЕСА_2 , у виконавчому документі відомості, щодо ідентифікаційного коду боржника відсутні. Обтяжувач: Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, Код: 35037170, 69035, Запорізька обл. м. Запоріжжя, пр. Металургів, 6, тел. (80612) 13-42-28 Заявник: Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, Код: 35037170, 69035, Запорізька область, м.Запоріжжя, пр.Металургів, 6.
Також, у листі відповідача зазначено, що підстави для зняття арешту з майна у державного виконавця відсутні. Арешт з майна боржника може бути знятий лише на підставі ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» в судовому порядку (а.с. 8).
ОСОБА_1 не погодившись з накладеними на його майно обтяження звернувся з цим позовом до суду. 
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, враховуючи положення частини 1 статті 308 КАС України, щодо розгляду справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 5 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.
Відповідно до ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону;
10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».
Згідно ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. 
Оскільки арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону №1404-VІІІ підлягає примусовому виконанню, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що відсутність виконавчого провадження свідчить про відсутність правової підстави для здійснення примусового виконання рішення, а отже і відсутність правової підстави для забезпечення його реального виконання.
Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на те, що наявність арешту нерухомого майна стало підставою для звернення ОСОБА_1 до суду і судом зроблено висновок про задоволення такого позову, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для застосування положень частини 1 статті 139 КАС України при розподілі судових витрат у цій справі.
При цьому, колегія суддів вважає помилковими посилання відповідача в апеляційній скарзі на положення статті 5 Закону України «Про судовий збір», адже положення статті 5 Закону України «Про судовий збір» в редакції чинній на час виникнення спірних відносин не передбачали звільнення органів державної влади від сплати судового збору у разі здійснення ними своїх повноважень.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 березня 2026 року у справі №280/302/26 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 березня 2026 року у справі №280/302/26 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Білак 

суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Чабаненко