ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

майдан Незалежності, 1, м. Хмельницький, 29607, тел. (0382) 71-81-84, (0382) 71-81-83
e-mail: inbox@km.arbitr.gov.ua, ЄДРПОУ 03500128
_______________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
м. Хмельницький 
"03" червня 2026 р. Справа № 924/161/16 (924/88/26) 

Господарський суд Хмельницької області у складі
судді Крамара С.І., при секретарі судового засідання Кучеревич М.А., розглянувши матеріали
за позовом Старосинявської селищної ради, с-ще Стара Синява Хмельницького району Хмельницької області 
до Фермерського господарства "РОСА ПЛЮС", смт Стара Синява Старосинявського району Хмельницької області
про розірвання договору оренди земельної ділянки від 20.08.2007 та зобов`язання повернути земельну ділянку кадастровий номер 6824487500:02:001:0092 площею 20,0001га

в межах справи
за заявою Приватного підприємства "АДЛЄР" м. Київ
про порушення справи про банкрутство Фермерського господарства "РОСА ПЛЮС", смт. Стара Синява Старосинявський район Хмельницької області

Представники сторін:
від позивача: Волошина І.В. - згідно ордеру серії ВТ №1078584 від 18.05.2026;
від відповідача: Косякевич С.О. - арбітражний керуючий, ліквідатор ФГ "Роса Плюс" (в режимі відеоконференції (поза межами суду)).

В судовому засіданні, відповідно до ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Процесуальні дії по справі, стислий виклад позицій сторін.
28.01.2026 до господарського суду області через систему "Електронний суд" для розгляду в межах справи №924/161/16 надійшла позовна заява Старосинявської селищної ради, с-ще Стара Синява Хмельницького району Хмельницької області до Фермерського господарства "РОСА ПЛЮС", с-ще Стара Синява Старосинявського району Хмельницької області, згідно якої позивач просить суд:
- розірвати договір оренди земельної ділянки від 20.08.2007 укладений Старосинявською районною державною адміністрацією та Фермерським господарством "РОСА ПЛЮС";
- зобов`язати Фермерське господарство "РОСА ПЛЮС" в особі арбітражного керуючого Косякевича Сергія Олексійовича повернути територіальній громаді в особі Старосинявської селищної ради земельну ділянку кадастровий номер 6824487500:02:001:0092 площею 20,0001га.
Ухвалою суду від 09.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №924/161/16 (924/88/26) в порядку розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
Позивач - Старосинявська селищна рада, с-ще Стара Синява Хмельницького району Хмельницької області наполягає на задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що в порушення умов договору оренди від 20.08.2007 Фермерське господарство "РОСА ПЛЮС" орендну плату за користування земельною ділянкою комунальної власності не сплачує. Відповідно до інформації Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 16.01.2026 Фермерське господарство "РОСА ПЛЮС" 23.06.2016 визнано банкрутом. Податкові декларації з плати за землю (в частині орендної плати за землі державної та комунальної власності) протягом 2017-2025 років господарством не подавались, орендна плата не нараховувалась.
Відповідно до ст.32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Невнесення орендної плати в обумовленому договором розмірі та в установлений строк є істотним порушенням умов договору, оскільки значною мірою позбавляє орендодавця того, на що він розраховував при укладенні договору, зокрема, надходження відповідних коштів з орендної плати.
Зазначає, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання договору оренди в судовому порядку (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.03.2021 у справі №922/2754/19, від 08.06.2021 у справі №903/242/20, від 02.05.2018 у справі №925/549/17 та від 22.10.2019 у справі №923/826/18).
Вказує, що істотне порушення відповідачем умов договору оренди полягає у систематичному невиконанні зобов`язань щодо погашення сум заборгованості за користування орендованою земельною ділянкою, у зв`язку з чим позивач значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні договору.
Зауважує, що під час процедури банкрутства орендаря у зв`язку з несплатою орендної плати протягом тривалого строку, визначальним є не перебування орендаря в процедурі банкрутства, а встановлення факту істотного порушення договору та системності несплати оренди (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.11.2025 по справі №924/700/24 (604/1129/24), у якій розірвано договір оренди під час процедури банкрутства орендаря). Наявність процедури банкрутства орендаря не є підставою для відмови у позові про розірвання договору оренди. 
Відповідач - Фермерське господарство "РОСА ПЛЮС", с-ще Стара Синява Старосинявського району Хмельницької області проти позову заперечує. Посилається на те, що право оренди земельної ділянки є майновим правом, яке входить до складу ліквідаційної маси банкрута та підлягає захисту з метою максимального задоволення вимог кредиторів. Розірвання договору оренди призведе до безпідставного зменшення активів банкрута, що прямо суперечить завданням та принципам процедур банкрутства, визначеним Кодексом України з процедур банкрутства.
Вказує, що зважаючи на норми ст.62 Кодексу України з процедур банкрутства та ст.93 Земельного кодексу України, право оренди на земельні ділянки може бути реалізовано в процедурі банкрутства відповідача - фермерського господарства "РОСА ПЛЮС" (ЄДРПОУ 34638965, 31400, Хмельницька обл., Старосинявський р-н, смт.Стара Синява, вул.Філатова, 9). Новий орендар забезпечить вчасну сплату усіх орендних платежів.
Звертає увагу, що разом з тим у матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність з боку ФГ "РОСА ПЛЮС" істотних порушень умов договору оренди землі. Сам по собі факт відкриття провадження у справі про банкрутство не є і не може бути підставою для припинення або розірвання договірних зобов`язань, зокрема договору оренди землі, що неодноразово підтверджувалося усталеною судовою практикою.
Відповідно до статті 59 Кодексу України з процедур банкрутства з дня ухвалення господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури встановлюється особливий правовий режим діяльності банкрута. Зокрема, господарська діяльність банкрута фактично припиняється та допускається виключно в обсязі, необхідному для завершення технологічного циклу виробництва або збереження майна банкрута. При цьому укладення та виконання договорів допускається лише у випадках, коли вони прямо спрямовані на захист майна або забезпечення його збереження. Таким чином, після відкриття ліквідаційної процедури фермерське господарство "РОСА ПЛЮС" було позбавлене можливості здійснювати господарську діяльність, у тому числі генерувати дохід, необхідний для виконання поточних грошових зобов1язань, зокрема щодо сплати орендної плати.
Зазначає, що в силу прямої норми закону строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав. Це означає, що всі зобов`язання трансформуються у вимоги кредиторів до ліквідаційної маси, які підлягають задоволенню у порядку черговості, визначеному Кодексом України з процедур банкрутства. Отже, з моменту відкриття ліквідаційної процедури правовідносини зі сплати орендної плати фактично переходять у площину конкурсних вимог, а не поточних платежів, які можуть виконуватися поза процедурою банкрутства. Крім того, закон встановлює, що у банкрута не виникає жодних нових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів та інших обов`язкових платежів, окрім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.
Акцентує, що орендна плата за земельну ділянку у даному випадку не може розглядатися як витрати, безпосередньо пов`язані із здійсненням ліквідаційної процедури, оскільки вона не спрямована на збереження майна банкрута, а є платою за користування земельною ділянкою у межах господарської діяльності, яка фактично припинена. Таким чином, здійснення платежів за договором оренди після визнання боржника банкрутом суперечило б прямим приписам Кодексу України з процедур банкрутства та порушувало б принцип рівності кредиторів, оскільки означало б задоволення вимог окремого кредитора поза встановленою законом процедурою.
З огляду на наведене, зважаючи на належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, вимоги розумності строку судового розгляду, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.
20 серпня 2007 між Старосинявською районною державною адміністрацією та Фермерським господарством "РОСА ПЛЮС" укладено договір оренди земельної ділянки площею 20га, кадастровий номер 6824487500:02:001:0092, для ведення товарного сільського виробництва/ведення фермерського господарства, строк оренди 20 років.
Пунктом 9 договору оренди землі від 20.08.2007 передбачено, що орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі у розмірі 40 гривень за один гектар. 
Згідно п.11 договору орендна плата вноситься щомісячно не пізніше 15 числа у грошовій формі 17,20 грн. в місяць. 
Згідно пункту 35 договору оренди землі від 20.08.2007 дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, а також з інших підстав, визначених законом.
Ухвалою господарського суду від 15.03.2016 порушено провадження у справі №924/161/16 про банкрутство Фермерського господарства "РОСА ПЛЮС" (вул. Філатова, 9, смт. Стара Синява, Старосинявський район Хмельницької області, код 34638965), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів Фермерського господарства "РОСА ПЛЮС" та процедуру розпорядження майном боржника,
Ухвалою суду від 08.06.2016 затверджено реєстр вимог кредиторів ФГ "РОСА ПЛЮС" на загальну суму 849 752,51грн.
Постановою господарського суду від 23.06.2016 визнано банкрутом Фермерське господарство "РОСА ПЛЮС", відкрито ліквідаційну процедуру (вул. Ландау, 1, м.Луцьк, ідентифікаційний номер 3070604379, свідоцтво №413 від 22.03.2013, E-mail 3070604379@mail.gov.ua). 
Пунктом 1 наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26.09.2018 №22-6558-СГ передано з державної у комунальну власність Старосинявській селищній раді Старосинявської селищної об`єднаної територіальної громади Старосинявського району Хмельницької області у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 8973,2999 га, які розташовані (за межами населених пунктів) на території Старосинявської селищної об`єднаної територіальної громади Старосинявського району Хмельницької області, згідно додатку, в тому числі й земельну ділянку кадастровий номер 6824487500:02:001:0092 площею 20,0001 га. (пункт 103 Переліку).
Ухвалою суду від 22.10.25 ліквідатором у справі про банкрутство Фермерського господарства "РОСА ПЛЮС" призначено арбітражного керуючого Косякевича Сергія Олексійовича.
Відповідно до інформації Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 16.01.2026 податкові декларації з плати за землю (в частині орендної плати за землі державної та комунальної власності) протягом 2017-2025 років Фермерським господарством "РОСА ПЛЮС" не подавались, орендна плата не нараховувалась.
В порядку вжиття заходів досудового врегулювання спору селищна рада зверталась до ліквідатора з листами-претензіями від 12.03.2024 №403 та від 14.04.2025 №887. Відповіді на листи не надходили.
02.02.2026 Фермерським господарством "РОСА ПЛЮС" сплачено орендну плату за період 2017-2025 згідно договору оренди землі від 20.08.2007 в сумі 7 200,00грн. 
На запит арбітражного керуючого Косякевича С.О., який надійшов до Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області за вхідним номером 1481 від 06.04.2026 рада повідомила, що заборгованість по договору оренди земельної ділянки від 20.08.2007 площею 20га кадастровий номер 6824487500:02:001:0092 станом на запитувану дату 31.03.2026 відсутня. Земельна ділянка площею 20га, кадастровий номер 6824487500:02:001:0092 передана у комунальну власність селищній раді наказом управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26.09.2018 №22-6558-СГ, тому Старосинявська селищна рада не володіє відомостями щодо сплати орендної плати за період з 2007 по 2016 роки станом на 28.01.2026.

Аналізуючи докази, оцінюючи їх в сукупності, судом приймається до уваги таке. 
У відповідності до ратифікованої Законом України від 17.07.2007 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (п.1 ст.6) кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Провадження у справах про банкрутство є самостійним видом судового провадження, який характеризується особливим порядком розгляду справ, специфічністю цілей і завдань банкрутства, суб`єктного складу учасників, способів захисту учасників справи про банкрутство, тривалістю судового провадження тощо.
З моменту порушення/відкриття стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника і спеціальні норми КУзПБ мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ за участю боржника щодо інших законодавчих актів України.
На відміну від позовного провадження, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, провадження у справі про банкрутство одним із завдань має задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможним боржником і обов`язковим завданням провадження у справі про банкрутство є справедливе задоволення усієї сукупності вимог кредиторів в порядку черговості встановленому законом. Тому провадження у справах про банкрутство об`єктивно формується на засадах конкурсу.
Головним завданням конкурсного процесу є рівномірний розподіл майна (конкурсної маси) боржника поміж його кредиторами. На виконання цього завдання направлені всі механізми процедури банкрутства. Задоволення вимог кредиторів превалює у цьому процесі над інтересами інших учасників процедури банкрутства (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 910/6355/20).
Раціональність механізму конкурсної процедури полягає саме в тому, що вона надає інструментарій для узгодження прав та інтересів усіх кредиторів, а також забезпечує взаємні права та інтереси сукупності кредиторів і боржника. При цьому інструментом гарантування прав кожного із сукупності кредиторів є принцип конкурсного імунітету, за яким кредитор не має права задовольнити свої вимоги до боржника інакше, як в межах відкритого провадження у справі про банкрутство. Кредитори можуть задовольнити свої вимоги за правилами конкретної конкурсної процедури (див. висновок, викладений у постановах судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №910/9535/18, від 09.09.2021 у справі №916/4644/15).
Отже, призначення провадження у справі про банкрутство полягає у збалансуванні реалізації прав та законних інтересів учасників справи. Досягнення цієї мети є можливим за умови гарантування: 1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів; 2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника; 3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів.
За цих умов, завдання та цілі, які ставить перед собою провадження у справі про банкрутство мають пріоритет у порівнянні з тими, які характерні для позовного провадження, що визначає своєю цілю відновлення порушених прав та інтересів особи (позивача), яка звернулася з позовом до суду за захистом своїх прав. Тобто, провадження у справі про банкрутство не лише охоплює права конкретного кредитора чи боржника, а й мають враховувати права і інтереси інших кредиторів та учасників такого провадження.
Як вбачається із матеріалів справи 20 серпня 2007 між Старосинявською районною державною адміністрацією та Фермерським господарством "РОСА ПЛЮС" укладено договір оренди земельної ділянки площею 20 га., кадастровий номер 6824487500:02:001:0092, для ведення товарного сільського виробництва/ведення фермерського господарства, строк оренди 20 років.
Пунктом 9 договору оренди землі від 20.08.2007 передбачено, що орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі у розмірі 40 гривень за один гектар.
Згідно п.11 договору орендна плата вноситься щомісячно не пізніше 15 числа у грошовій формі 17,20грн в місяць.
Ухвалою господарського суду від 15.03.2016 порушено провадження у справі №924/161/16 про банкрутство Фермерського господарства "РОСА ПЛЮС" (вул. Філатова, 9, смт. Стара Синява, Старосинявський район Хмельницької області, код 34638965), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів Фермерського господарства "РОСА ПЛЮС" та процедуру розпорядження майном боржника,
Постановою господарського суду від 23.06.2016 визнано банкрутом Фермерське господарство "РОСА ПЛЮС", відкрито ліквідаційну процедуру (вул. Ландау, 1, м.Луцьк, ідентифікаційний номер 3070604379, свідоцтво №413 від 22.03.2013). 
Згідно ст.38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції чинній на час винесення постанови від 23.06.2016) з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: 
господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо;
строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав;
у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури;
припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута;
відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю;
продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Законом;
скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається;
вимоги за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі;
виконання зобов`язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбачених цим розділом.
Таким чином, суд вважає, що після відкриття ліквідаційної процедури Фермерське господарство "РОСА ПЛЮС" було позбавлене можливості здійснювати господарську діяльність, у тому числі генерувати дохід, необхідний для виконання поточних грошових зобов`язань, зокрема щодо сплати орендної плати.
В силу прямої норми закону строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав. Це означає, що всі зобов`язання трансформуються у вимоги кредиторів до ліквідаційної маси, які підлягають задоволенню у порядку черговості, визначеному Кодексом України з процедур банкрутства. Отже, з моменту відкриття ліквідаційної процедури правовідносини зі сплати орендної плати фактично переходять у площину конкурсних вимог, а не поточних платежів, які можуть виконуватися поза процедурою банкрутства.
Крім того, закон встановлює, що у банкрута не виникає жодних нових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів та інших обов`язкових платежів, окрім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.
Орендна плата за земельну ділянку у даному випадку також не може розглядатися як витрати, безпосередньо пов`язані із здійсненням ліквідаційної процедури, оскільки вона не спрямована на збереження майна банкрута, а є платою за користування земельною ділянкою у межах господарської діяльності, яка фактично припинена.
Таким чином, здійснення платежів за договором оренди після визнання боржника банкрутом (після 23.06.2016) суперечило б прямим приписам Кодексу України з процедур банкрутства та порушувало б принцип рівності кредиторів, оскільки означало б задоволення вимог окремого кредитора поза встановленою законом процедурою.
Суд вважає, що факт несплати орендної плати у період після визнання боржника банкрутом не може розглядатися як порушення договору в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки така несплата обумовлена імперативними приписами Кодексу України з процедур банкрутства. Покладення на банкрута обов`язку здійснювати оплату орендної плати поза межами ліквідаційної процедури фактично означало б ігнорування спеціального правового режиму банкрутства та створювало б прецедент вибіркового задоволення вимог кредиторів.
Ці висновки підтверджуються інформацією Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 16.01.2026, згідно якої податкові декларації з плати за землю (в частині орендної плати за землі державної та комунальної власності) протягом 2017-2025 років Фермерським господарством "РОСА ПЛЮС" не подавались, орендна плата не нараховувалась.
Крім того, судом враховується, що позивачем не надано належних та допустимих доказів неналежного виконання зобов`язань відповідачем зі сплати орендної плати за період до винесення постанови про визнання банкрутом Фермерського господарства "РОСА ПЛЮС", що би підтверджувало обґрунтованість такої підстави для розірвання договору як систематична несплата орендної плати.
На запит арбітражного керуючого Косякевича С.О., який надійшов до Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області за вхідним номером 1481 від 06.04.2026 рада повідомила, що заборгованість по договору оренди земельної ділянки від 20.08.2007 площею 20га кадастровий номер 6824487500:02:001:0092 станом на запитувану дату 31.03.2026 відсутня. Земельна ділянка площею 20га, кадастровий номер 6824487500:02:001:0092 передана у комунальну власність селищній раді наказом управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26.09.2018 Nє22-6558-СГ, тому Старосинявська селищна рада не володіє відомостями щодо сплати орендної плати за період з 2007 по 2016 роки станом на 28.01.2026.
Враховуючи викладені обставини, у позові належить відмовити.
Доводи позивача не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи і викладеними судом висновками. Його посилання на практику Верховного Суду не стосується спірних правовідносин і не спростовує висновків суду.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).
Згідно з ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Згідно ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 73, 74, 86, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
В И Р І Ш И В:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Порядок подання апеляційної скарги визначений ст.257 та пп.17.5 п.17 Розділу ХІ „Перехідні положення" ГПК України.
Повне рішення складено 09.06.2026.

Суддя С.І. Крамар