Справа № 216/9191/25
провадження №2/216/1751/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

29 квітня 2026 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого, судді Чирського Г.М.,
за участю: секретаря судового засідання Смолдирева М.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 м. Кривого Рогу, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до Центрально-Міського відділу Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Пахомова Наталія Іванівна, ОСОБА_2 , про зняття арешту з нерухомого майна та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
До Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_1 із позовом до Центрально-Міського відділу Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Пахомова Наталія Іванівна, ОСОБА_2 , про зняття арешту з нерухомого майна та зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування позову зазначено, що  позивачка є спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому за життя належав житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.09.2013 року, на зазначений будинок накладено арешт, однак виконавче провадження було закінчено 16.09.2013 року. Враховуючи той факт, що вирішити питання щодо зняття арешту не можна вирішити в позасудовому порядку, позивач звертається до суду із вказаним позовом.
Ухвалою судді від 19.12.2025 року позовна заява була залишена без руху із наданням позивачу строку для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.
01.01.2026 року позивач подала до суду позовну заяву у новій редакції.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.01.2026 року вищезазначену позовну заяву (уточнену) було залишено без руху та позивачу запропоновано усунути недоліки позовної заяви.
23.02.2026 року позивачем до суду подано уточнену позовну заяву на виконання вимог ухвал судді від 19.12.2025 року та 05.01.2026 року.
Ухвалою суду від 27.02.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи в спрощеному позовному провадженні, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що  ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .
За життя померлому на підставі Договору дарування, посвідченого 17.01.2002 року державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Уколовою Н.М., зареєстрований в реєстрі за № 139, належав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .
Дана обставина підтверджується також довідкою КП «Криворізьке РБТІ» ДОР» від 28.10.2025 року за № 221338.
Причиною звернення позивача до суду стали ті обставини, що він не може оформити своїх спадкових прав у нотаріуса, оскільки на спадковий будинок, власником якого є ОСОБА_3 , накладено арешт.
Так, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на все нерухоме майно ОСОБА_3 накладено обтяження, підстава виникнення обтяження: Договір позики та іпотеки, серія та номер 4043, виданий 25.04.2008, видавник: ПН ОСОБА_4 , дата реєстрації: 25.04.2008 року, реєстратор: Реєстраційна служба Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області.
Згідно копії повідомлення Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області від 21.01.2013 року за № 1053 наданого на заяву ОСОБА_3 , вбачається, що на підставі виконавчого листа № 2-1405 від 17.07.2011 року виданого Центрально-Міським судом м. Кривого Рогу про стягнення боргу із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у розмірі 236723,20 грн. було відкрито виконавче провадження за № 28652540. У зв`язку із тим, що боржником у встановлений державним виконавцем строк для добровільного виконання, виконавчий документ не був виконаний, 16.09.2011 року державним виконавцем відповідно до норм ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» була винесена постанова про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору у розмірі 23672,32 грн. також державним виконавцем повідомлено, що домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 було арештоване, описане, передане на відповідальне зберігання особі, та на реалізацію відповідно до договору іпотеки, вищезазначене нерухоме майно є предметом іпотеки ОСОБА_2 . У зв`язку із тим, що 17.05.2012 року до відділу ДВС надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документа без подальшого виконання, державним виконавцем виконавчий документ повернуто стягувачу. 
У зв`язку із несплатою боржником ОСОБА_3 виконавчого збору у сумі 23672,32 грн., державним виконавцем виділено постанову від 16.09.2011 про відрахування з пенсії боржника ОСОБА_3 на користь держави виконавчого збору та направлено до УПФУ у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, для утримання зазначеної суми з пенсії боржника.
Згідно копії повідомлення Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області від 03.12.2025 року за № 99572/7, на звернення позивача ОСОБА_1 про надання інформації про зняття арешту з майна вбачається, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виявлено два обтяження: 12.09.2011 року за реєстраційним номером № 11599856, Державний реєстратор: Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний запит» Міністерства юстиції України, підстава: постанова про арешт майна боржника серії та номер: 28652540, виданий 09.09.2011, видавник: Центрально-Міський ВДВС Криворізького міського управління юстиції, державний виконавець Тарасенко В.О., об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно.
Вищезазначене обтяження було накладено в рамках виконавчого провадження № 28652540 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1405 від 17.07.2011 виданого Центрально-Міським районним судом про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 236723,20 грн., яке перебувало на виконанні у період з 08.09.2011 по 24.05.2012 та на підставі п.1 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Згідно наявної інформації з АСВП у рамках виконавчого провадження № 28652540 станом на 22.06.2021 року залишок несплаченого виконавчого збору становить 7869,32 грн. Перевіркою реєстрів також виявлено виконавче провадження № 33376947 з примусового виконання постанови № б/н від 16.09.2011, виданої Центрально-Міським ВДВС КМУЮ про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави виконавчого збору у розмірі 23672,32 грн., що перебувало на виконанні у період з 24.05.2012 по 23.11.2012 та на підставі п. 10 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» було закінчене. 
Також позивачу повідомлено, що у зв`язку із знищенням виконавчого провадження по закінченню строку зберігання, майно, належне на праві власності боржнику, може бути звільнене з-під арешту лише за рішенням суду.
Відповідно до повідомлення Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області від 17.12.2025 року за № 6012/1, позивачці повідомлено, що згідно отриманого листа Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Управління з питань виплати пенсій відділу з питань відрахування з пенсій від 11.06.2021 за постановою від 24.05.2012 року ВП № 28652540, заборгованість з пенсії ОСОБА_3 стягнута у повному обсязі. У зв`язку із знищенням виконавчого провадження по закінченню строку зберігання, майно, належне на праві власності боржнику, може бути звільнене з-під арешту лише за рішенням суду.
Враховуючи той факт, що вирішити питання щодо зняття арешту не можна вирішити в позасудовому порядку, позивач звертається до суду із вказаним позовом.
Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути його протиправно позбавлений.
Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. 
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з положеннями статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до частини першої статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Позивач має намір вільно володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.
Згідно із ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.
При зверненні до суду позивач посилався на порушення своїх як спадкоємця прав, оскільки не має можливості успадкувати майно через накладений на нього арешт.
Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством.
У пункті 4.10 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок), затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена.
Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту (пункт 4.17 Глави 10 Порядку).
Способи захисту цивільних прав та інтересів судом визначено статтею 16 ЦК України.
Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.
Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.
У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно позиції ВС КЦС у справа № 463/3251/22 у рішенні від 03.05.2023 р. для зняття арешту із спадкового майна, спадкоємець має звертатися в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття із нього арешту.
Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).
Зазначена норма є спеціальною, в якій закріплено порядок вирішення спорів, що виникають під час виконання судових рішень у особи, яка не є боржником у виконавчому провадженні, з приводу накладення арешту на майно такої особи і у разі виникнення спору належним способом захисту прав особи є саме звернення до суду з позовом про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закону) арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
З огляду на викладене, зважаючи, що право позивача є порушене, особа в інший спосіб, крім як звернення до суду з позовом про скасування арешту, не має змоги захистити своє порушене право, тому порушене право підлягає судовому захисту шляхом зняття арешту з нерухомого майна, що належить на праві власності померлому ОСОБА_3 .
Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Оскільки судом встановлено, що позивач позбавлений права користуватись своїми правами, зокрема обмежений у праві розрядження майном та/або набутті такого права, тому суд приходить висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, ст.ст. 4, 10-13, 81, 141, 209, 247, 263-265, 274 ЦПК України, суд , -

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити. 
Скасувати арешт нерухомого майна, а саме: житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , накладений на нерухоме майно відповідно до номеру запису про обтяження № 2512301 від 25.04.2008 року.
Центрально-Міському відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області внести відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Г.М. Чирський