ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 р. 	Справа № 480/3226/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.12.2025, головуючий суддя І інстанції: С.В. Воловик, м. Суми, повний текст складено 15.12.25 у справі № 480/3226/25
за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
до Міністерства оборони України , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2   
про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі за текстом також – позивачі) звернулися до адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі за текстом також – відповідачі), в якому просили:
- визнати протиправним та скасувати пункт 35 рішення Міністерства оборони України № 180/168 від 16.08.2024 в частині призначення і виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 2/8 частини 15000000 грн в сумі 3750000 у рівних частках кожному;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити батькам, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , одноразову грошову допомогу у розмірі 2/5 частин 15000000 млн грн у рівних частках кожному.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення про призначення і виплату ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги в розмірі 2/8 частини 15000000 грн в сумі 3750000 у рівних частках кожному, прийняте згідно з пунктом 35 протоколу № 180/168 від 16.08.2024.
Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги від 23.04.2024 та вирішити порушені у них питання з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, Міністерства оборони України оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права, не враховано всі фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення адміністративного спору.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає про неврахування судом першої інстанції того, що шестимісячний строк звернення до суду почав свій перебіг щонайменше з кінця вересня 2024 року і сплив наприкінці березня 2025 року, а позовна заява була подана до суду лише 18 квітня 2025 року, тобто з пропуском, установленого законом строку. Доводить, що рішення Міністерства оборони України № 180/168 від 16.08.2024 в частині призначення і виплати одноразової грошової допомоги позивачам є правомірним та необґрунтовано скасоване судом першої інстанції. 
За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачі просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки вважають доводи відповідача безпідставними, а оскаржуване рішення ухваленим із дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також – КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання військовослужбовця ОСОБА_3 , його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 23.04.2024 звернулись до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявами про виплату одноразової грошової допомоги.
За результатами опрацювання отриманих документів 03.05.2024, зокрема, складено довідку про результати проведеної роботи щодо встановлення осіб, які можуть звернутися за одноразовою грошовою допомогою та висновок, згідно з якими, окрім батька та матері, право на отримання допомоги колишньою дружиною ОСОБА_4 не визначено, колишня дружина ОСОБА_5 – права на отримання допомоги не має, права неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 – не визначені, так само, як і не визначені права дочки ОСОБА_9 та цивільної дружини ОСОБА_10 .
Розглянувши подані позивачами документи, комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум згідно з пунктом 35 протоколу № 180/168 від 16.08.2024, прийнято рішення про виплату ОСОБА_2 та ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю сина в розмірі 2/8 частини 15000000 грн в сумі 3750000 грн у рівних частках кожному.
Позивачі, вважаючи рішення відповідача протиправним, звернулися до суду з позовом у цій справі.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Міністерство оборони України при розрахунку частки одноразової грошової допомоги право на її отримання, зокрема, дочкою ОСОБА_9 та цивільною дружиною ОСОБА_10 , не навів з яких саме даних було встановлено наявність відповідних прав (рішення суду, отримання пенсії у разі втрати годувальника тощо), так само як і не надає доказів відсутності повторного одруження, у тому числі і відсутності «цивільного шлюбу» у колишніх дружин загиблого. 
За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про невідповідність оскаржуваного рішення критеріям, установленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та, як наслідок, про наявність підстав для задоволення позовних вимог про його скасування.
З метою захисту прав та інтересів позивачів, про захист яких подано позов, суд першої інстанції також вийшов за межі позовних вимог та зобов`язав Міністерство оборони України повторно розглянути заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги від 23.04.2024 та вирішити порушені у них питання з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін та доводам апеляційної скарги колегія суддів виходить з такого.
Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 за №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Надалі відповідними указами дія воєнного стану продовжувалася та діє на теперішній час.
Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 за №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до ст. 2 Закону №2011-XII ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-12 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 161 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пунктах 1-12 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.
Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.
Відповідно до статті 161 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин), право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення)
Механізм виплати згаданої одноразової грошової допомоги, врегульовано Порядком і умовами призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затвердженим Наказом Міністерства оборони України № 45 від 25.01.2023, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за № 176/39232
Згідно з пунктом 1.3 вказаного Порядку сім`ям загиблих військовослужбовців відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується ОГД, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 161 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Відповідно до пункту 1.4. Порядку особи, які мають право на отримання ОГД, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання ОГД визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.
Пунктом 1.5. Порядку передбачено, що у разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання ОГД, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на ОГД. Відмова засвідчується відповідно до Закону України «Про нотаріат» або міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Особам, які мають право на ОГД, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.
Якщо після призначення та виплати ОГД у повному розмірі, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги між особами, які мають на неї право, вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку. (пункт 1.6. Порядку)
За змістом пункту 1.7. Порядку ОГД призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. Заява (додаток 1) подається до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦКСП) незалежно від місця реєстрації заявника.
Cудом установлено, що здійснюючи розподіл одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 , комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, дійшла висновку про те, що особами, які мають право на отримання цієї допомоги є: батьки загиблого – ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , колишня дружина ОСОБА_4 , колишня дружина ОСОБА_5 , неповнолітні діти ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , дочка ОСОБА_9 та цивільна дружина ОСОБА_10 .
Суд зазначає, що з огляду на приписи статті 161 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин), окрім позивачів, на отримання одноразової грошової допомоги також мають право й неповнолітні діти загиблого ОСОБА_3 – ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Крім того, на отримання згаданої допомоги можуть мати право й колишні дружини загиблого – ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , за умови, якщо вони не одружувалися вдруге; цивільна дружина ОСОБА_10 , у разі наявності встановлених фактів спільного проживання, ведення господарства тощо; та, за встановлених умов – дочка ОСОБА_9 .
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги ту обставину, що врахувавши при розрахунку частки одноразової грошової допомоги право на її отримання, зокрема, дочкою ОСОБА_9 та цивільною дружиною ОСОБА_10 , відповідач не навів з яких саме даних було встановлено наявність таких прав (рішення суду, отримання пенсії у разі втрати годувальника тощо), так само, як і не надав доказів відсутності повторного одруження, в тому числі і відсутності «цивільного шлюбу» у колишніх дружин загиблого. 
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про невідповідність оскаржуваного рішення критеріям, установленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та, як наслідок, про наявність підстав для задоволення позовних вимог про його скасування.
Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Якщо особа вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, вона має право звернутися до суду та просити про їх захист у спосіб, передбачений у ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, спираючись на ч.2 ст.245 КАС України.
Водночас у частинах 3 та 5 ст.245 КАС України встановлено спеціальні способи захисту порушених прав, які застосовуються за наявності певних обставин, індивідуально в кожному окремому випадку. Зокрема, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень учинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, по захист яких він звернувся до суду. 
З метою захисту прав та інтересів позивачів, про захист яких подано позов, суд першої інстанції обґрунтовано вийшов за межі позовних вимог та зобов`язав відповідача повторно розглянути заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги від 23.04.2024 та вирішити порушені у них питання з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду.
Щодо посилання відповідача на те, що позовна заява подана з пропуском, установленого законом строку, то колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, відкриваючи провадження у справі, надав оцінку строкам звернення позивача до суду та в ухвалі від 08.05.2025 зазначив, що на виконання вимог суду позивачами надано заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій, зокрема, зазначено, що копію оскаржуваного рішення та роз`яснення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги отримано позивачами лише 19.12.2024, про що свідчить роздруківка з сайту Укрпошта.
До суду з позовом у цій справі позивачі звернулися 23.04.2025.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відтак доводи Міністерства оборони України про те, що позовна заява подана з пропуском встановленого законом строку є помилковими.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
З огляду на положення статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 у справі № 480/3226/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	В.Б. Русанова   А.О. Бегунц