Справа№932/4524/26
Провадження №2-о/932/76/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2026 року Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі: головуючого судді Стадченко О.В., при секретарі Лисенко Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Дніпро у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Байгуш Олексій Юрійович, заінтересована особа: Костянтинівська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:
До Шевченківського районного суду міста Дніпра надійшла заява ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Байгуш Олексій Юрійович, заінтересована особа: Костянтинівська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області про встановлення факту, що має юридичне значення.
В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що він є рідним сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 .
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Заявник зазначає, що відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, він прийняв спадщину фактично, оскільки на момент смерті батька був зареєстрований та постійно проживав разом із ним за однією адресою, та є єдиним спадкоємцем померлого. З метою оформлення спадкових прав ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Панасенко І.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. 
01 квітня 2026 року заявником отримано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Як зазначено у постанові нотаріуса, ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , що перевірено згідно з відомостями з реєстру Костянтинівської територіальної громади № 285/12 від 16 березня 2026 року, а інших спадкоємців, які прийняли спадщину, не встановлено.
Разом із тим, нотаріусом встановлено розбіжності у написанні прізвища спадкодавця та спадкоємця, а саме: прізвище померлого зазначено як « ОСОБА_3 », тоді як прізвище заявника – « ОСОБА_4 », у зв`язку із чим родинні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належними документами не підтверджуються.
Крім того, заявник послався на те, що документом, який підтверджує право власності померлого на житловий будинок, є свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 23 вересня 2008 року державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори Волобуєвою Т.В. та зареєстроване в реєстрі за № 2069.
Однак у зазначеному свідоцтві ім`я власника помилково вказано як « ОСОБА_5 » замість правильного « ОСОБА_6 », що унеможливлює встановлення належності вказаного майна спадкодавцю. У зв`язку із наведеними обставинами заявнику було рекомендовано звернутися до суду із відповідною заявою для встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2026 суддя Стадченко О.В. визначена для розгляду цієї справи.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 20.04.2026 року відкрито окреме провадження по справі та призначено до судового розгляду.
Заявник ОСОБА_1 та його представник – адвокат Байгуш О. Ю. в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, надали заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність та задовольнити заяву.
Костянтинівська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області участь представника в судовому засіданні не забезпечив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Правом надання письмових заперечень проти заяви заінтересована особа не скористалась. 
Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом установлено, що заявником у цій справі є  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Баку, Азербайджан, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України ID-карткою № НОМЕР_1 , виданий 21.02.2020 органом 1442). (а.с.20).
Згідно копії свідоцтва про народження № НОМЕР_2 , видане на ім`я (мовою оригіналу рос. мовою) « ОСОБА_7 », у графі батько вказаний (мовою оригіналу рос. мовою) « ОСОБА_8 » (а.с.23). 
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 від 18.06.2019 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 69 років про що 18 червня 2019 складено відповідний актовий запис №822 (а.с.24).
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 є заявник (син) ОСОБА_1 , який має право відповідно до ст. 1241 ЦК України.
Зазначену спадщину заявник, ОСОБА_1 , прийняв відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України, оскільки на момент смерті свого батька був зареєстрований та постійно проживав разом із ним.
Вказані обставини підтверджуються витягом з територіальної громади, виданим на ім`я Заявника, згідно з яким він з 01.08.2016 року по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.22 на звороті).
Крім того, факт спільного проживання підтверджується відміткою у копії паспорта, виданого на ім`я померлого ОСОБА_2 , з якої вбачається, що останній був зареєстрований за вищевказаною адресою з 24.09.2002 року (а.с. 15-16).
Спадкоємців, які відповідно до закону мали б право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_2 , не встановлено.
Зазначене підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №84725141 від 01.04.2026, відповідно до якої спадкова справа після смерті померлого не заводилась (а. с. 13).
Таким чином, єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є заявник – ОСОБА_1 .
З метою оформлення спадкових прав Заявник – ОСОБА_1 – звернувся до приватного нотаріуса Панасенко І.П. Одеського міського нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.
За результатами розгляду поданої заяви приватним нотаріусом 01.04.2026 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.26-27).
Як вбачається зі змісту зазначеної постанови, нотаріусом встановлено, що ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину після смерті спадкодавця, що підтверджується відомостями з реєстру Костянтинівської територіальної громади № 285/12 від 16 березня 2026 року. Інших спадкоємців не має.
Разом з тим, підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії стало те, що написання прізвища спадкодавця та спадкоємця у наданих документах відрізняється, а саме: прізвище померлого зазначено як « ОСОБА_3 », тоді як прізвище спадкоємця – « ОСОБА_4 », у зв`язку з чим нотаріус дійшов висновку про неможливість підтвердження родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_2 та спадкоємцем ОСОБА_1 .
Крім того, нотаріусом встановлено, що документом, який підтверджує право власності померлого на житловий будинок, є свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 23 вересня 2008 року державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори Волобуєвою Т.В. за реєстровим № 2069, у якому ім`я власника помилково зазначено як «ЭЛЬГЕН» замість « ОСОБА_6 ».
За таких обставин нотаріус дійшов висновку про неможливість встановлення належності зазначеного майна спадкодавцю та рекомендував Заявнику звернутися до суду для вирішення питання щодо підтвердження родинних відносин та встановлення факту належності правовстановлюючого документу.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 20.04.2026 року витребувано від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Панасенко Інни Петрівни належним чином засвідчену копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
18 травня 2026 року Приватним нотаріусом Панасенко І.П. Одеського міського нотаріального округу, повідомлено про відсутність заведеної спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заявником на підтвердження наявності родинних відносин між ним та померлим до матеріалів справи долучено належні та допустимі докази, а саме:
-копії паспорта та довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, виданих на ім`я ОСОБА_2 , з яких убачається, що анкетні дані, зазначені у вказаних документах, узгоджуються з відомостями, наведеними у графі «батько» свідоцтва про народження № НОМЕР_2 , виданого на ім`я « ОСОБА_7 », а також із даними свідоцтва про смерть ОСОБА_2 (а.с.15-16,17,18,23); 
-свідоцтво про укладення шлюбу № НОМЕР_4 , видане на ім`я « ОСОБА_8 », зі змісту якого вбачається відповідність анкетних даних відомостям, зазначеним у графі «батько» свідоцтва про народження № НОМЕР_2 , виданого на ім`я « ОСОБА_7 », а також даним свідоцтва про смерть ОСОБА_2 (а.с.23, 24,25); 
-закордонний паспорт, виданий на ім`я ОСОБА_2 , відповідно до якого по батькові особи збігається з по батькові, зазначеним у паспорті у формі ID-картки, виданому на ім`я ОСОБА_1 (а.с.18, 20); 
-спільні фотознімки заявника та померлого, свідчать про наявність між ними сімейних та родинних відносин (а.с. 32-33). 
Як слідує з досліджених під час судового розгляду письмових доказів по справі розбіжність у написанні прізвища заявника та спадкодавця зумовлене неправильним перекладом прізвища « ОСОБА_9 » в офіційних документах з російської на українську мову.
Згідно пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.
Пунктом 12 цієї Постанови передбачено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Пунктами 1, 6 частини 1 статті 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
З матеріалів справи вбачається, що підтвердження факту родинних відносин між ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як між рідним сином та батьком, необхідне заявнику для належної реалізації своїх спадкових прав.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Аналіз наведених документів свідчить про те, що у різних актах цивільного стану одні й ті самі особи зазначені з незначними розбіжностями у написанні прізвища та імені, що зумовлено технічними помилками при складанні документів, а також внаслідок їх написання російською мовою.
Разом з тим, зазначені розбіжності не змінюють суті встановлених документами обставин та не спростовують, натомість підтверджують факт існування родинних зв`язків між заявником та спадкодавцем. 
Враховуючи викладене вище, доводи поданої до суду заяви в частині вимог про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як між рідним сином та батьком, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.
Щодо встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу спадкодавцю, суд встановив таке.
Судом встановлено, що відповідно до правовстановлюючого документа на житловий будинок, а саме свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 23 вересня 2008 року державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори Волобуєвою Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 2069, ім`я власника помилково зазначено як «ЭЛЬГЕН» замість « ОСОБА_6 ».
Зазначена неточність у написанні імені спадкодавця унеможливлює однозначне встановлення належності майна померлого, що, у свою чергу, перешкоджає державній реєстрації права власності та подальшому оформленню спадкових прав заявника.
За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.
У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, зазначені в документі, не збігаються з прізвищем цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Відповідно до абзацу першого пункту 6.16 розділу VI Наказу Міністерства юстиції України № 3783/5 від 22.12.2010 року «Про затвердження Правил ведення нотаріального діловодства» (із змінами), у разі виявлення нотаріусом у тексті нотаріального документа технічної помилки, яка не змінює змісту документа та не впливає на права особи, щодо якої вчинено нотаріальну дію, нотаріус має право виправити таку помилку. При цьому виправлення здійснюється нотаріусом, який вчиняв відповідну нотаріальну дію, у всіх примірниках документа одночасно, із внесенням відповідного застереження після посвідчувального напису.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що внесення змін або виправлень до свідоцтва про право на спадщину належить до повноважень саме того нотаріуса, який видав відповідний документ.
Судом установлено, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 23 вересня 2008 року за реєстровим № 2069 було видане державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори Волобуєвою Т.В.
Разом з тим, відповідно до відомостей з Єдиного реєстру нотаріусів, наданих заявником, вказаний нотаріус на теперішній час не здійснює нотаріальну діяльність як приватний нотаріус, у зв`язку з чим виправлення допущеної помилки у порядку, передбаченому Правилами ведення нотаріального діловодства, є ускладненим (а.с. 14).
Крім того, з відповіді Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на адвокатський запит убачається, що відповідно до наказу міжрегіонального управління від 31.12.2025 року № 255/04 виконання обов`язків завідувача Костянтинівської державної нотаріальної контори покладено на завідувача Третьої краматорської державної нотаріальної контори Полянських В.В., а з питань місцезнаходження документів нотаріального діловодства та архіву Костянтинівської державної нотаріальної контори рекомендовано звертатися до Третьої краматорської державної нотаріальної контори за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, 30 (а.с. 19).
Суд також бере до уваги, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, дія якого на час розгляду справи триває.
Відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року № 376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» (із змінами), Краматорська міська територіальна громада віднесена до територій можливих бойових дій. При цьому вказана територія межує з територіями активних бойових дій, зокрема Дружківської та Костянтинівської міських територіальних громад.
Загальновідомим є факт того, що населені пункти Донецької області, у тому числі м.Краматорськ, систематично зазнають ракетних, артилерійських та авіаційних обстрілів унаслідок збройної агресії російської федерації проти України.
За таких обставин суд вважає обґрунтованими доводи заявника щодо неможливості особистого звернення до відповідної державної нотаріальної контори з метою виправлення помилки у свідоцтві про право на спадщину за законом, оскільки таке звернення об`єктивно пов`язане з ризиком для життя та здоров`я.
Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення, оскільки надасть йому можливість одержати свідоцтво про право на спадщину за законом та подальше розпорядження майном на свій власний розсуд.
Отже, проаналізувавши у сукупності всі письмові докази, надані у справі, суд дійшов висновку, що вони є взаємопов`язаними, узгодженими між собою та такими, що в своїй сукупності підтверджують обставини, на які посилається заявник.
За таких умов суд вважає, що наявні достатні та належні підстави для встановлення факту родинних відносин, а також факту належності правовстановлюючого документа.
Зазначені встановлені розбіжності у написанні анкетних даних об`єктивно унеможливлюють реалізацію заявником свого права на оформлення спадщини у нотаріальному порядку, зокрема отримання свідоцтва про право на спадщину, та фактично створюють перешкоди для завершення спадкових правовідносин.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76, 81, 263-265, п. 5 ч. 2 ст. 293, п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України , суд,-
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Байгуш Олексій Юрійович, заінтересована особа: Костянтинівська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області про встановлення факту, що має юридичне значення – задовольнити повністю.
Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним сином – ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Встановити факт належності померлому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 вересня 2008 року, видане державним нотаріусом Костянтинівської держаної нотаріальної контори – Волобуєвою Т.В., зареєстроване в реєстрі за №2069.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Заінтересована особа: Костянтинівська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області, ЄДРПОУ – 44887499, адреса місцезнаходження: Донецьк область, Краматорський район, м. Костянтинівка, вул. Олекси Тихого, буд. 260.

Повний текст рішення складено 01.06.2026 року.

Суддя:    О.В. Стадченко