Справа № 465/4927/24 
Провадження 2/465/1009/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
07.05.2026 року         м. Львів
Франківський районний суд м. Львова у складі:
головуючої судді Мигаль Г.П.,
при секретарі судового засідання Білінській С.Б. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства "Державний експортно-імпортний банк України", третя особа на стороні позивача ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача Франківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про скасування обтяження у виді арешту на квартиру,
встановив:
Представник позивача ОСОБА_1 -адвокат Козак Роксолана Ігорівна в інтересах позивача звернулася до Акціонерного Товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про скасування обтяження у виді арешту на квартиру, з урахуванням уточнених позовних вимог просить зняти арешт з нерухомого майна, а саме з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у приватній власності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який було накладено державним виконавцем Павлишином Т.І. Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції на підставі відкритого виконавчого провадження №29884023 з примусового виконання ухвали у справі №2-2207/11 від 08.09.2011, що видав Франківський районний суд м. Львова.
Позов обґрунтовує тим, що 03 червня 2024 року Позивач звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу для укладення договору дарування своєї частки квартири за адресою АДРЕСА_1 на користь своїх дітей. Однак, в процесі вивчення цієї справи нотаріусом було з`ясовано, що на квартиру, яка на праві приватної власності належить позивачу, було накладено арешт згідно з постановою Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження №29884023 від 23.11.2011 р, та зареєстрований 26.03.2012 року за №12315001 Львівської філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Вказує, що державним виконавцем на певному етапі виконання судового рішення була допущена помилка, що вплинуло на належне виконання відповідних процесуальних дій, а також призвело до неправомірного накладення арешту на не те майно. З огляду на зазначене просить скасувати арешт накладений на з квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 22.07.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.
Протокольною ухвалою суду від 18.11.2024 року замінено первісного відповідача Франківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на належного відповідача Акціонерне Товариство "Державний експортно-імпортний банк України", а також залучено у справу Франківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в якості третьої особи на стороні відповідача.
Ухвалою суду від 21.11.2024 року витребувано з Франківського ВДВС Львівського міського управління Міністерства юстиції документи щодо накладення арешту на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , який було накладено 26 березня 2012 року, а саме: копію матеріалів виконавчого провадження № 29884023 від 23.11.2011, Державний виконавець Франківського ВДВС ЛМУЮ Савка О.М.
Протокольною ухвалою суду від 11.07.2025 року витребувано з архіву Франківського районного суду м.Львова цивільну справу №2-2207/11, а також залучено у справу ОСОБА_3 в якості третьої особи на стороні позивача.
Ухвалою суду від 14.10.2025 року закрито підготовче провадження у справі, а також постановлено проводити розгляд справи з урахуванням уточнених позовних вимог.
Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно з яким заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що позов подано до неналежного відповідача.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить задоволити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Треті особи в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, з таких підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
За вимогами ст. ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право власності від 25.12.2000р, виданим квартирно-експлуатаційною частиною району згідно з розпорядження №7488 від 19.12.2000р,. зареєстрованим Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» та записано у реєстрову книгу №48 за номером 48130, реєстраційний номер 11991592, квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Відповідно до Договору про визначення ідеальних часток, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Петелькою І.В. від 23.09.2010 року Р№3388, квартира за адресою: АДРЕСА_1 в рівних частках 1/5 належала на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Згідно з Договором Дарування 1/5 (однієї п`ятої) ідеальної частки квартири, Р№3414 від 24.09.2010р, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Петелькою І.В., ОСОБА_6 подарував свою частку, 1/5, квартири своєму батькові ОСОБА_1 .
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 05.06.2024 року, номер інформаційної Довідки 381670046, власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , зазначені: ОСОБА_1 (на праві спільної часткової власності по 1/5 частки, підстава виникнення права власності - P№3388, 23.09.2010, Договір про визначення ідеальних часток посвідчений Петелькою І.В. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, свідоцтво про право власності,, 25.12.2000, видане квартирно-експлуатаційною частиною району згідно з розпорядження за №7488 від 19.12.2000р., договір Дарування 1/5 (однієї п`ятої) ідеальної частки квартири, Р№3414 від 24.09.2010р, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Петелькою І.В.), ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , на праві спільної часткової власності по 1/5 частки, підстава виникнення права власності - P№3388, 23.09.2010, Договір про визначення ідеальних часток посвідчений Петелькою І.В. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, свідоцтво про право власності,, 25.12.2000, видане квартирно-експлуатаційною частиною району згідно з розпорядження за №7488 від 19.12.2000р. 26.03.2012 09:29:30 за № 12315001 реєстратором: Львівська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, 79035, Львівська обл., м. Львів, вул. Зелена 149-Ю, зареєстровано арешт нерухомого майна. Підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження, 29884023, 23.11.2011, Державний виконавець Франківського ВДВС ЛМУЮ Савка О.М. Об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_1 .
Згідно з ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 08.09.2011 року у справі №2-2207/11, заяву позивача Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (03150, м.Київ, вул. Горького, 127, ідентифікаційний код 00032112) про забезпечения позову задоволено частково. Постановлено накласти арешт на земельну ділянку в с. Басівка Пустомитівського району Львівської області за кадастровим номером 4623682000:01:002:0066, площею 0,2259 га, з цільовим призначенням: да будівництва та обслуговування будинку і господарських споруд; заборонити ОСОБА_6 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце народження: м.Львів; паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Франківським РВ УМВСУ у Львівській області 17.04.1997 року; ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів НОМЕР_3 ; місце проживання. АДРЕСА_1 ) та іншим особам, які можуть розпоряджатись майном ОСОБА_6 , вчиняти дії щодо розпорядження арештованим майном ОСОБА_6 , заборонити ОСОБА_6 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце народження: м.Львів; паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Франківським РВ УМВСУ у Львівській області 17.04.1997 року; ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) передавати будь-яким особам в користування квартиру (її частину), загальною площею 101,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а також заборонити відповідним державним органам, органам місцевого самоврядування, їх посадовим особам здійснювати реєстрацію місця проживання та/або місця перебування будь-яких осіб в квартирі, загальною площею 101,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . 
Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні №29884023 від 23.11.2011 року державним виконавцем Франківського ВДВС Львівського міського управління Міністерства юстиції Савкою О.М. розглянута ухвала №2-2207/11 від 08.09.2011 року та постановлено: накласти арешт на земельну ділянку в с. Басівка Пустомитівського р-ну за кадастровим номером 4623682000:01:002:0066, площею 0,2259 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування будинку і господарських споруд; заборонити ОСОБА_6 та іншит особам, які можуть розпорядитися майном ОСОБА_6 , вчиняти дії щодо розпорядження арештованим майном ОСОБА_6 ; заборонити ОСОБА_6 передавати будь-яким особам в користування квартиру (її частину), загальною площею 101,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а також заборонити відповідним державним органам, органам місцевого самоврядування, їх посадовим особам здійснювати реєстрацію місця проживання та/або місця перебування будь-яких осіб в квартирі за адресою АДРЕСА_2 .
Згідно з постановою про арешт майна боржника та оголошення заборон на його відчуження від 05.06.2012 року у виконавчому провадженні №29884023, державним виконавцем Франківського ВДВС Львівського міського управління Міністерства юстиції Павлишином Т.І. при примусовому виконанні ухвали №2-2207/11 від 08.09.2011 року, постановлено: накласти арешт на земельну ділянку в с. Басівка Пустомитівського р-ну за кадастровим номером 4623682000:01:002:0066, площею 0,2259 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування будинку і господарських споруд; заборонити ОСОБА_6 та іншим особам, які можуть розпорядитися майном ОСОБА_6 , вчиняти дії щодо розпорядження арештованим майном ОСОБА_8 ; заборонити ОСОБА_6 передавати будь-яким особам в користування квартиру (її частину), загальною площею 101,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить боржнику: ОСОБА_6 .
Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.06.2012 року у виконавчому провадженні №29884023, державним виконавцем Франківського ВДВС Львівського міського управління Міністерства юстиції Павлишином Т.І. при примусовому виконанні ухвали №2-2207/11 від 08.09.2011 року, встановлено: ухвалу суду виконано. Державним виконавцем накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Постановою державного виконавця накладено арешт на земельну ділянку в с. Басівка Пустомитівського району Львівської області, що належить ОСОБА_6 . На підставі зазначеного постановлено закінчити виконавче провадження.
Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Відповідно до ч. 2 Постанови Пленуму ВССУ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Щодо твердження представника відповідача про обрання позивачем невірного способу захисту, суд зауважує, що питання, коли до суду треба звертатися з позовом про зняття арешту, а коли зі скаргою на дії державного чи приватного виконавця розглянуто в постанові КЦС ВС від 29 червня 2023 року у справі № 208/9810/21. Висновок ВС зводиться до того, що коли питання про скасування арешту, накладеного в рамках виконавчого провадження, порушує сторона провадження, то застосовуються положення розд. VII ЦПК України, який передбачає звернення до суду зі скаргою на дії виконавця. Якщо ж особа, яка не погоджується з накладеним арештом, не є стороною виконавчого провадження, але такими діями порушується її право власності, вона звертається до суду з позовом, в якому передусім ставить питання про підтвердження її права власності на арештоване майно, а потім про зняття арешту.
Така правова позиція міститься і в постанові КЦС ВС від 18 травня 2022 року у справі № 642/4263/21.
Таким чином, позивачем ОСОБА_1 обрано правильний спосіб захисту при зверненні до суду.
На рівні національного Законодавства гарантії захисту права власності закріплені у ст. 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом.
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як роз`яснено п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" № 5 від 03.06.2016, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених Законом.
Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.56 ЗУ "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Відповідно до частин першої, другої, третьої та четвертої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.
Таким чином, відповідно до ч.5 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" арешт може бути знятий лише за Рішенням суду. 
Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент вчинення процесуальної дії 26.03.2012 р.).
Згідно із статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
У зв`язку з наявністю арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , позивач позбавлений можливості розпоряджатися своїм майном, зокрема укласти договір дарування своїх часток, а саме, 2/5 квартири за адресою: АДРЕСА_1 на користь своїх дітей, вказаний арешт був внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі постанови Державного виконавця Франківського ВДВС ЛМУЮ Савки О.М. про відкриття виконавчого провадження №29884023 від 23.11.2011 року, якою державний виконавець на виконання ухвали Франківського районного суду м.Львова від 08.09.2011 року у справі №2-2207/11 наклав арешт. Проте суд звертає увагу, що ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 08.09.2011 року у справі №2-2207/11 судом не було накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , арешт було накладено на земельну ділянку в с. Басівка Пустомитівського району Львівської області за кадастровим номером 4623682000:01:002:0066, площею 0,2259 га, з цільовим призначенням: да будівництва та обслуговування будинку і господарських споруд; заборонено ОСОБА_6 та іншим особам, які можуть розпоряджатись майном Кушніра С.З., вчиняти дії щодо розпорядження арештованим майном ОСОБА_6 , заборонено ОСОБА_6 передавати будь-яким особам в користування квартиру (її частину), загальною площею 101,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а також заборонено відповідним державним органам, органам місцевого самоврядування, їх посадовим особам здійснювати реєстрацію місця проживання та/або місця перебування будь-яких осіб в квартирі, загальною площею 101,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , адреса квартири за адресою: АДРЕСА_1 в увалі суду вказана як місце проживання ОСОБА_6 ; власником власником згаданої квартири ОСОБА_6 не був. Разом з тим державний виконавець помилково наклав арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка на момент постановлення ухвали суду та відкриття виконавчого провадження не належала ОСОБА_6 .
Під час судового розгляду судом не встановлено необхідності в збереженні накладеного арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, не може захистити своє порушене право власності, суд дійшов висновку про необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а тому позов необхідно задовольнити.
У параграфі 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» («Seryavin and Others v. Ukraine», заява №4909/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» («Ruiz Torija v. Spain»), заява №18390/91, п. 29).
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 2, 54, 59 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 4, 10, 12, 13, 81, 82, 89, 229, 247, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства "Державний експортно-імпортний банк України", третя особа на стороні позивача ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача Франківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про скасування обтяження у виді арешту на квартиру задовольнити.
Зняти арешт з нерухомого майна, а саме з квартири за адресою АДРЕСА_1 , що перебуває у приватній власності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який було накладено державним виконавцем Павлишином Т.І. Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції на підставі відкритого виконавчого провадження №29884023 з примусового виконання ухвали у справі №2-2207/11 від 08.09.2011, що видав Франківський районний суд м.Львова.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач:Акціонерне Товариство "Державний експортно-імпортний банк України", ЄДРПОУ 00032112, адреса м.Київ, вул. Антоновича, 127, 03150
Третя особа на стороні позивача: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .
Третя особа на стороні відповідача:Франківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ЄДРПОУ 35009269, адреса: 79057, м.Львів, вул. Конотопська, 6/8
Повне рішення складено 07.05.2026.

Головуючий суддя       Мигаль Г.П.