Справа №705/3941/20
2/705/53/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року  м.Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Єщенко О.І., 
за участю:
секретаря судового засідання Остропольської О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:
Адвокат Усатюк О.В., яка представляє інтереси позивача ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.08.2004, який був розірваний рішенням Уманського міськрайонного суду від 20.06.2017. У 2006 році у період спільного проживання, відповідно до ст. 121 Земельного кодексу України їм безоплатно з комунальної власності була передана земельна ділянка площею 0,009 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку були оформлені на ім?я ОСОБА_2 та знаходяться у нього. На зазначеній земельній ділянці ними був побудований житловий будинок, а свідоцтво про право власності було видано на ім?я ОСОБА_2 та право власності за ним зареєстровано реєстраційною службою Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області 23.11.2013 за номером 15177777. Також під час перебування у шлюбі 24.07.2013 сторонами був придбаний автомобіль Subaru Legacy Outback 2.5 і, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, яким користується відповідач, на якого він і зареєстрований. Оскільки зазначене майно було набуто сторонами під час перебування у шлюбі, тому воно є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку із чим підлягає розподілу. Після розпаду сім`ї та розірвання шлюбу сторони у добровільному порядку не можуть дійти згоди щодо розподілу спільно нажитого майна, тому з даним позовом позивач вимушена звернутися до суду. Крім того, з інформації від регіонального сервісного центру МВС № 7142, отриманої у результаті попереднього звернення позивача до суду із заявою про забезпечення доказів, їй стало відомо, що ОСОБА_2 20.05.2020 продав автомобіль Mercedes - Benz 410 D, 1994 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , який був ними спільно придбаний 06.11.2009. Вартість ТЗ при продажу згідно з договором купівлі - продажу, укладеним в ТСЦ № 7142, становила 114 342, 97 грн. Оскільки автомобіль вже відчужений, тому провести його оцінку є неможливим, у зв`язку з чим необхідно враховувати зазначену вартість.
З урахуванням вище зазначеного, позивач просить: визнати спільною сумісною власністю подружжя: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 260,8 кв.м, житловою площею 135,8 кв.м (свідоцтво про право власності номер НОМЕР_4 , видане 23.12.2013); автомобіль марки Subaru Legacy Outback 2.5 і, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_6 , 2006 року випуску, придбаний 24.07.2013 року; автомобіль Mercedes - Benz 410 D, 1994 року випуску, номер кузова НОМЕР_7 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , придбаний 06.11.2009; здійснити розподіл спільного майна подружжя та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 260,8 кв.м, житловою площею 135,8 кв.м (свідоцтво про право власності номер НОМЕР_4 , видане 23.12.2013); визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля марки Subaru Legacy Outback 2.5 і, державний реєстраційний номер НОМЕР_8 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_9 , 2006 року випуску; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину виручених коштів від продажу автомобіля Mercedes - Benz 410 D, 1994 року випуску, номер кузова НОМЕР_7 , д.н.з. НОМЕР_3 , в сумі 57 171 (п?ятдесят сім тисяч сто сімдесят одну) грн; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 7110800000:05:003:0430, площею 0,09 га, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд; стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 9 751,80 грн та стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 9 500 грн.
За вх. № 6637 від 29.03.2021 від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що викладені позивачем обґрунтування позовних вимог є неповними та дещо спотвореними, адже у 2006 році він скористався своїм правом та приватизував земельну ділянку, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , та відразу була замовлена проектна документація і у 2007 році було розпочате будівництво житлового будинку. Оскільки власних коштів та заощаджень у їхній сім`ї не було, то будівництво житла здійснювалося за кошти його матері, які вона йому подарувала. Подаровані кошти були у сумі 24 800 євро. ІНФОРМАЦІЯ_1 мати померла і будівництво будинку призупинилося. Разом із сестрою у 2012 році вони продали успадковану після смерті матері квартиру та отримані від продажу кошти вони розділили навпіл по 20 000 доларів США кожному з них. Саме за ці кошти був добудований будинок та придбаний автомобіль Subaru Legacy Outback 2.5 і, тому ці речі не можуть бути визнані спільним майном подружжя, адже придбані вони були за його особисті кошти. Стосовно автомобіля Mersedes – Benz 410D відповідач зазначає, що із позовної заяви вбачається, що про його існування та продаж позивач дізналася лише після ознайомлення з матеріалами справи, чим підтверджується те, що він був придбаний не за спільні кошти, тому він також не може визнаватися спільним майном подружжя. У зв`язку із зазначеним відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 
За вх. № 9530 від 06.05.2021 від представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Усатюк О.В. надійшла відповідь на відзив, у якій вона вказує, що все зазначене нею у позовній заяві майно, а саме: земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на ній житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами; автомобіль марки Subaru Legacy Outback 2.5 і, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , та автомобіль Mercedes - Benz 410 D, 1994 року випуску, є спільною сумісною власністю подружжя, тобто її та відповідача ОСОБА_2 , оскільки придбане воно було за час їхнього спільного проживання та ведення господарства, тому підлягає розподілу відповідно до вимог законодавства, яке регулює сімейні правовідносини, тому позивач наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог.
За вх. № 10385 від 18.05.2021 від відповідача ОСОБА_2 надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначено, що відповідно до чинного законодавства не підлягає розподілу земельна ділянка набута за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації. Тому, приватизована ним земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , не може бути визнана спільною сумісною власністю подружжя, є неподільною та не підлягає розподілу. Також не відповідає дійсності те, що отримані кошти від продажу успадкованої після смерті матері квартири були витрачені на придбання стоматологічного обладнання, адже саме таке обладнання було отримано ним у спадок після смерті матері, оскільки вона здійснювала підприємницьку діяльність у галузі стоматології та мала власний стоматологічний кабінет. Зазначене не може спростовувати те, що будівництво житлового будинку здійснювалося за кошти його матері, а саме за ті, що вона подарувала ще при житті, а також за ті, що були отримані після продажу належної їй квартири.
За вх. № 33504 від 23.12.2025 від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про застосування строків позовної давності у даній справі, в якій він посилається на те, що шлюб між ним та позивачем ОСОБА_1 був розірваний за рішенням суду від 20.06.2017, після чого вона переїхала проживати до своїх батьків. З даною позовною заявою до суду позивач звернулася з порушенням визначеного законодавством трьох річного строку для звернення до суду за захистом своїх порушених прав, тому з цих підстав просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. Матеріали справи містять її заяву, в якій вона просить справу розглядати у її відсутність.
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Усатюк О.В. у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, посилалась на долучені до матеріалів справи докази, та просила позов задовольнити повністю. Витрати на правничу допомогу у розмірі 9 500 грн просила не стягувати з відповідача на користь позивача.
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні пред`явлені до нього позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечував проти визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та не заперечував проти того, що разом з часткою вказаного житлового будинку позивачу відійде відповідна частка земельної ділянки, на якій він розташований. Відповідач заперечував проти розподілу транспортних засобів, а саме: автомобіля Subaru Legacy Outback 2.5 і, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, та автомобіля Mercedes - Benz 410 D, 1994 року випуску, оскільки це його особиста власність, адже придбані вони були за його особисті кошти.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог з огляду на таке.
Судом встановлено, що з 07.08.2024 позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.06.2017.
За час спільного проживання сторонами було набуте рухоме та нерухоме майно.
У 2006 році за зверненням відповідача ОСОБА_2 відповідно до ст. 121 Земельного кодексу України безоплатно з комунальної власності йому була передана земельна ділянка площею 0,009 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказану земельну ділянку було зареєстровано за ОСОБА_2 , що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-71118052122019, отриманим 20.08.2019.
На зазначеній земельній ділянці був побудований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 260,8 кв.м, житловою площею 135,8 кв.м, право власності на який оформлено за відповідачем ОСОБА_2 та зареєстровано реєстраційною службою Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області 23.11.2013 за номером 15177777, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.
Відповідно до Листа № 31/23/42-93 від 28.07.2020 Територіального сервісного центру МВС № 7142 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Черкаській області (філія ГСЦ МВС) 24.07.2013 за громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 24.07.2013 зареєстрований транспортний засіб - автомобіль Subaru Legacy Outback 2.5 і, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску. 04.08.2016 була проведена перереєстрація вказаного транспортного засобу при переобладнанні для роботи на газовому пальному.
Також у зазначеному листі вказано, що за ОСОБА_2 06.11.2009 був зареєстрований транспортний засіб – автомобіль Mercedes - Benz 410 D, 1994 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 . 20.05.2020 вказаний транспортний засіб переоформлено на іншу особу. Вартість ТЗ при продажу згідно з договором купівлі – продажу, укладеним в ТСЦ № 7142, становила 114 342,97 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
За змістом ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 2 ст. 372 ЦК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди – виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11).
Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
При цьому, при поділі майна суд виходить із того, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми.
Пленум Верховного Суду України у постанові від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» відзначив, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, для визначення якої при необхідності призначається експертиза.
Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Однак ч. 1 ст. 358 ЦК України зазначає, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Аналіз зазначених вимог закону свідчить про те, що нерухоме майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, хто з них є титульним його володільцем, якщо не буде встановлено інших обставин, а отже, у випадку, якщо вони не домовилися про порядок його поділу в натурі, спір може бути вирішений судом, зокрема, шляхом визначення їх ідеальних часток у ньому.
З урахуванням того, що відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги щодо визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та частки земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 7110800000:05:003:0430, площею 0,09 га, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, на якій розташований вище вказаний житловий будинок, визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення, суд дійшов висновку щодо задоволення зазначених позовних вимог.
Стосовно позовної вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частку автомобіля марки Subaru Legacy Outback 2.5 і, державний реєстраційний номер НОМЕР_8 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_9 , 2006 року випуску, який перебуває у користуванні відповідача ОСОБА_2 , суд вважає за необхідне зазначити таке.
Як вбачається із матеріалів справи та наданих документів, автомобіль марки Subaru Legacy Outback 2.5 і, державний реєстраційний номер НОМЕР_8 , був придбаний за час перебування у шлюбі та спільного проживання подружжя ОСОБА_3 . Право власності було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 . 
У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 зазначив, що вказаний транспортний засіб був придбаний виключно за його особисті кошти, отримані ним від продажу квартири АДРЕСА_2 , яку він разом із своєю сестрою ОСОБА_4 отримав у спадщину після смерті матері ОСОБА_5 . Договір купівлі-продажу квартири від 01.09.2012.
Проте позивачем не надано жодного доказу того, що автомобіль марки Subaru Legacy Outback 2.5 і, державний реєстраційний номер НОМЕР_8 , який був придбаний сторонами 24.07.2013, майже через рік після продажу успадкованої квартири, був придбаний саме за кошти, отримані від її продажу. Тобто, позивачем не доведено, що зазначений автомобіль був придбаний за його особисті кошти, отримані від реалізації спадкового майна. У зв`язку із зазначеним вказане майно входить до переліку об`єктів спільної сумісної власності подружжя та підлягає розподілу.
Крім того, позивач ОСОБА_1 просить визнати спільною сумісною власністю подружжя, у тому числі, автомобіль Mercedes - Benz 410 D, 1994 року випуску, номер кузова НОМЕР_7 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , придбаний 06.11.2009 та стягнути з ОСОБА_2 на її користь частину виручених коштів від продажу автомобіля Mercedes - Benz 410 D, 1994 року випуску, номер кузова НОМЕР_7 , д.н.з. НОМЕР_3 , в сумі 57 171 (п?ятдесят сім тисяч сто сімдесят одну) грн.
Як убачається з наданого Територіальним сервісним центром МВС № 7142 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Черкаській області (філія ГСЦ МВС) 24.07.2013 Листа № 31/23/42-93 від 28.07.2020 за ОСОБА_2 06.11.2009 був зареєстрований транспортний засіб – автомобіль Mercedes - Benz 410 D, 1994 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , д.н.3. НОМЕР_3 , який 20.05.2020 був переоформлений на іншу особу. Вартість ТЗ при продажу згідно з договором купівлі – продажу, укладеним в ТСЦ № 7142, становила 114 342,97 грн.
Інших документів на підтвердження придбання вказаного транспортного засобу подружжям ОСОБА_3 за час спільного проживання позивачем не надано. 
Відповідно до ст. 57 Сімейного Кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, у тому числі: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. 
Із наданого Листа № 31/23/42-93 від 28.07.2020 Територіального сервісного центру МВС № 7142 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Черкаській області (філія ГСЦ МВС) 24.07.2013 неможливо установити підстави набуття ОСОБА_2 автомобіля Mercedes - Benz 410 D, 1994 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , тому суд не може визнати його об`єктом спільного сумісного майна подружжя, провести його розподіл та відповідно стягнути кошти, виручені від його продажу, у зв`язку із чим вказана позовна вимога не підлягає до задоволення.
Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що 23.12.2025 від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про застосування строків позовної давності у даній справі. Проте у ході розгляду справи було встановлено, що позивач ОСОБА_1 із даним позовом про розподіл майна подружжя звернулася у визначений чинним законодавством трирічний строк, адже цьому позову передувало її звернення з аналогічним позовом, в межах якого була подана заява про забезпечення доказів, яка була задоволена ухвалою суду від 14.07.2020 у справі 2-3/70513/20. Також у судовому засіданні 10.10.2025 представник позивача адвокат Усатюк О.В. зазначила, а представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Колесник І.В. підтвердив, що забезпечення доказів було в межах розгляду цієї справи. Більш того, відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні 25.05.2026 при наданні пояснень та у судових дебатах не підтримав подану ним заяву про застосування строків позовної давності, не наполягав на їх застосуванні, тому суд не вбачає підстав для застосування у даній справі строків позовної давності.
З огляду на вище викладене, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи факт набуття спірного майна у період шлюбу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є частково обґрунтованими, а тому їх належить задовольнити частково.
Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у тому числі сплачений судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 9 125 грн 18 коп.
При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що у даному випадку суд не вбачає підстав для застосування норми, передбаченої ч. 1 ст. 142 ЦПК України, щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, оскільки відповідач частково визнав пред`явлені до нього позовні вимоги не до початку розгляду справи по суті, а зазначив про це лише у судових дебатах.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 11, 12, 13, 49, 76, 81, 82, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати спільною сумісною власністю подружжя: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 260,8 кв.м, житловою площею 135,8 кв.м; автомобіль марки Subaru Legacy Outback 2.5 і, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_6 , 2006 року випуску, придбаний 24.07.2013.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 260,8 кв.м, житловою площею 135,8 кв.м.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/2 частку земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 7110800000:05:003:0430, площею 0,09 га, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/2 частку автомобіля марки Subaru Legacy Outback 2.5 і, державний реєстраційний номер НОМЕР_8 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_9 , 2006 року випуску. 
В іншій частині позовних вимог відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судовий збір у розмірі 9 125 грн 18 коп. пропорційно до задоволених позовних вимог.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 .
Відповідач: ОСОБА_2 ; АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 .

Суддя О.І.Єщенко