ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/5103/24	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Ярош А.І.,
суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

секретар судового засідання: Кияшко Р.О.
за участю представників учасників справи:
від Товариства з обмеженою відповідальністю “Будинок Павлових”: Хайнак В.Д.,
від Акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ": Карась М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі
апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Будинок Павлових” та Фізичної особи-підприємця Павлова Олексія Валентиновича
на рішення Господарського суду Одеської області від 01.10.2025 року, суддя в І інстанції Малярчук І.А., повний текст якого складено 02.10.2025, в м. Одесі
у справі: №916/5103/24
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Будинок Павлових”
до відповідача: Акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ"
про скасування рішення та відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000,00 грн
та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: Фізичної особи-підприємця Павлова Олексія Валентиновича 
до відповідача: Акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ"
про скасування рішення комісії №4562с від 15.08.2024

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Будинок Павлових” звернулося до Господарського суду Одеської області із позовом до Акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ", в якій просив суд:
- скасувати рішення комісії Акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ" №4562с від 15.08.2024 щодо нарахування вартості необлікованого об`єму природного газу в розмірі 72 212,10 грн;
- стягнути з Акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Будинок Павлових” суму моральної шкоди у розмірі 200 000 грн.
В обґрунтування позову зазначило, що між АТ «ОДЕСАГАЗ» та ТОВ «Будинок Павлових» 01.04.2016 укладено договір №000959 про постачання природного газу. 24.07.2024 працівниками відповідача складено акт про порушення №06218, яким зафіксовано нібито несанкціоноване втручання в роботу газового лічильника. Рішенням комісії АТ «ОДЕСАГАЗ» від 15.08.2024 №4562с акт було задоволено та здійснено донарахування вартості необлікованого обсягу газу в сумі 72 212,10 грн. Позивач вважає такі висновки безпідставними, посилається на відсутність порушення строків повірки лічильника (наступна повірка має відбутися лише у 2026 році), а також на неналежне оформлення акту та експертизи ЗВТ. Крім того, позивач зазначає, що акт не містить посилань на конкретні норми закону та не був належним чином вручений. Також заявлено вимогу про стягнення 200 000 грн моральної шкоди у зв`язку з неправомірним відключенням газопостачання на 7 днів у розпал сезону, що спричинило неможливість роботи ресторану, втрату клієнтів та шкоду діловій репутації товариства.
В лютому 2025 року до суду надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору – Фізичної особи-підприємця Павлова Олексія Валентиновича до АТ "ОДЕСАГАЗ" про скасування рішення комісії №4562с від 15.08.2024.
Третя особа, підтримуючи позицію позивача, просив суд задовольнити позов і скасувати рішення комісії. Зазначає, що відповідно до договору суборенди від 19.06.2023 та договору про використання засобів обліку газу, саме суборендар несе матеріальну відповідальність за засоби обліку та здійснює оплату спожитого природного газу. Також вказує, що приміщення перебуває у спільному безоплатному користуванні на підставі договору №82/14М від 27.07.2022, а встановлений лічильник є промисловим. 
Рішенням Господарського суду Одеської області від 01.10.2025 у справі №916/5103/24 відмовлено повністю у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю “Будинок Павлових” до Акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ" про скасування рішення та відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000,00 грн. Витрати по сплаті судового збору покладено на позивача.
Відмовлено повністю у задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору – Фізичної особи-підприємця Павлова Олексія Валентиновича до Акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ" про скасування рішення комісії №4562с від 15.08.2024. Витрати по сплаті судового збору покладено на Фізичну особу-підприємця Павлова Олексія Валентиновича.
Судом встановлено, 01.04.2016 між сторонами укладено типовий договір розподілу природного газу №000959, приєднання до якого підтверджується споживанням газу та виконанням умов договору. Відповідно до п. 7.2 договору та Кодексу ГРС оператор мав право перевіряти роботу комерційного вузла обліку.
24.07.2024 працівниками АТ «ОДЕСАГАЗ» складено акт про порушення №06218, яким зафіксовано ознаки несанкціонованого втручання в роботу лічильника позивача. Лічильник було направлено на експертизу, за результатами якої актом №302 від 29.07.2024 встановлено порушення цілісності заводського тавра та пломб. Надалі позачергова повірка підтвердила непридатність засобу вимірювальної техніки (довідка №014218 від 01.08.2024), що свідчить про викривлення даних обліку.
15.08.2024 комісією АТ «ОДЕСАГАЗ» прийнято рішення №4562с про задоволення акту та донарахування необлікованого обсягу газу на суму 72 212,10 грн. Суд зазначає, що акт про порушення містить достатню вказівку на вид порушення, як цього вимагає пункт 7 глави 9 розділу Х Кодексу ГРС, а проведення експертизи здійснено у встановленому порядку.
Суд зазначив, що для донарахування необхідно довести як факт втручання, так і факт викривлення обліку, що у даній справі підтверджено актом експертизи та результатами повірки. Наявні у документах технічні описки щодо року випуску чи показників лічильника не спростовують суті встановленого порушення та не впливають на правомірність дій оператора.
Отже, суд доходить висновку, що рішення комісії №4562с від 15.08.2024 прийняте на підставі належно встановлених обставин несанкціонованого втручання, у зв`язку з чим позовні вимоги ТОВ «Будинок Павлових» та ФОП Павлова О.В. про його скасування задоволенню не підлягають, так само як і вимога про відшкодування моральної шкоди.
Щодо справи №916/4168/24 суд зазначає, що в ній було підтверджено правомірність стягнення донарахованої суми, однак предметом розгляду не було безпосередньо питання законності рішення комісії, тому преюдиціальні факти для даної справи в повному обсязі відсутні.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Будинок Павлових”, в якій останнє просить рішення Господарського суду Одеської області від 01.10.2025 у справі №916/5103/24 – скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Також до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Павлова Олексія Валентиновича, в якій останній просить рішення Господарського суду Одеської області від 01.10.2025 у справі №916/5103/24 – скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Вказані апеляційні скарги є ідентичними за своїм змістом.
В обґрунтування апеляційних скарг ТОВ «Будинок Павлових» та ФОП Павлов О.В. зазначають, що під час розгляду акту про порушення комісією АТ «ОДЕСАГАЗ» їх було фактично позбавлено можливості ознайомитися з матеріалами, поданими на засідання комісії, що, на їхню думку, порушує право на захист. Також скаржники вказують, що суд першої інстанції безпідставно врахував докази, які не були покладені в основу рішення комісії № 4562с, тоді як сама комісія посилалася виключно на акт про порушення, акт обстеження вузла обліку, заяву-приєднання, акт-розрахунок та акт установки лічильника.
Апелянти стверджують, що акт про порушення № 06218 від 24.07.2024 та рішення комісії № 4562с від 15.08.2024 є незаконними через численні описки та суперечності, зокрема щодо ідентифікації газового лічильника (рік випуску, маркування, показники), оскільки в документах зазначено різні характеристики при тому, що фактично встановлено лише один лічильник. На їх переконання, такі розбіжності свідчать про невизначеність об`єкта порушення.
Крім того, скаржники зазначають, що комісія кваліфікувала порушення як пропущення строку періодичної повірки, однак відповідно до акта встановлення лічильника після повірки від 19.01.2018 міжповірочний інтервал (8 років) спливає лише 19.01.2026, а тому строк не було порушено. Окремо вони посилаються на неправомірність відключення газопостачання, завдання моральної шкоди та ненадання АТ «ОДЕСАГАЗ» матеріалів засідання комісії, включно з аудіо- та відеофіксацією.
У відзивах на апеляційні скарги відповідач заперечує доводи апелянтів про нікчемність акта про порушення, зазначаючи, що порядок його складання чітко врегульований главою 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ. Акт оформлюється за встановленою формою у двох примірниках, один з яких залишається споживачу, який має право внести зауваження або відмовитись від підпису. При цьому акт може бути визнаний недійсним лише у випадку, якщо відмова від підписання не підтверджена відеозйомкою та/або відсутній підпис незаінтересованої особи. Як вбачається з акта №06218 від 24.07.2024, він був складений у присутності директора ТОВ «Будинок Павлових» та підписаний ним, тому підстав для визнання його недійсним немає.
Також відповідач посилається на практику Верховного Суду (постанова від 05.12.2023 у справі №916/3826/21), згідно з якою акт про порушення не потребує детальної конкретизації усіх обставин, достатньо зазначення виду порушення, що й було зроблено у даному випадку.
Щодо посилань апелянтів на помилки в документах, відповідач вказує, що в акті експертизи №302 від 29.07.2024 та в інших документах дійсно допущені технічні описки щодо року випуску та показників лічильника, однак ці неточності спростовуються фото- та відеофіксацією проведеної експертизи і не впливають на суть встановленого порушення – несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ. Невірне посилання у рішенні комісії на пункт Кодексу ГРМ відповідач також розцінює як технічну описку, оскільки кваліфікація порушення по суті зазначена правильно.
Відповідач також зазначає, що договір розподілу природного газу №000959 укладений між АТ «ОДЕСАГАЗ» та ТОВ «Будинок Павлових» на підставі заяви-приєднання від 16.02.2016, тоді як ФОП Павлов О.В. не є споживачем послуг та не має договірних відносин з оператором ГРМ. Спір стосується виключно стягнення донарахованого обсягу газу за цим договором, сторонами якого є юридичні особи.
Посилаючись на п.10 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ та умови Типового договору, відповідач наголошує, що для припинення договірних відносин споживач зобов`язаний завчасно письмово повідомити оператора про звільнення об`єкта та остаточно розрахуватись. Оскільки ТОВ «Будинок Павлових» таких дій не вчиняло, він не звільняється від обов`язку оплати та відповідальності за порушення умов договору, незалежно від фактичного користування приміщенням іншими особами.
Також відповідач вказує, що твердження апелянта про «право не досліджувати докази» суперечить ст. 86 ГПК України, оскільки оцінка доказів є виключною компетенцією суду.
Ухвалами Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.12.2025 відкрито апеляційне провадження за вказаними апеляційними скаргами; призначено справу до розгляду на 24.02.2026 об 11:30 та в подальшому оголошено перерву до 13.04.2026 о 14:30.
З 13.04.2026 по 15.04.2026 суддя член-колегії Діброва Г.І. згідно наказу голови суду від 09.04.2026 №61-в перебувала у відпустці, а з 16.04.2026 по 18.04.2026, відповідно до наказу голови суду від 09.04.2026 №62-в перебувала у відрядженні, у зв`язку з чим розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю “Будинок Павлових” та Фізичної особи-підприємця Павлова Олексія Валентиновича на рішення Господарського суду Одеської області від 01.10.2025 у справі №916/5103/24, який призначено на 13.04.2026 о 14:30, не відбувся.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.04.2026 призначено справу до розгляду на 25.05.2026 о 14:30.
17.04.2026 від представника скаржників до суду апеляційної інстанції надійшла низка клопотань, а саме останній просить розглянути 7 клопотань про відповідність норм законодавства Конституції України, зміст яких зводився, зокрема, до вимог про зобов`язання відповідача зазначити норми права, на підставі яких, на думку позивача, останній був позбавлений права на звернення до суду з вимогами щодо надання правової оцінки рішенню комісії АТ «Одесагаз» №4562с від 15.08.2024, акту про порушення, акту обстеження комерційного вузла обліку газу, акту-розрахунку та інших документів, а також щодо необхідності зазначення судом у рішенні норм закону для подальшого звернення до Конституційного Суду України з питань відповідності окремих положень законодавства Конституції України; винести окрему ухвалу по кожному клопотанню. 
Окремо позивач посилається на порушення його права на ознайомлення з матеріалами, поданими на розгляд комісії АТ «Одесагаз», та просив суд надати оцінку відповідності таких дій положенням Конституції України, Кодексу газорозподільних систем та нормам процесуального законодавства.
Також, позивач просить визнати недопустимим/неналежним/недостовірним частину доказів, поданих останнім до позовної заяви ТОВ «Будинок Павлових» та ФОП Павлов О.В., а саме: Протокол №669. АКТ №302. Акт від 30.07.2024; Фото та відеофіксація до акта про порушення та акта експертизи флеш накопичувач (розмір файлів 18,3 гб); докази надані відповідачем, які не стосуються позовних вимог не розглядати, та визнати їх неналежними; в разі відмови в заявленому клопотанні просить зазначити норму закону для подальшого звернення до Конституційного Суду України, для встановлення відповідності нормам Конституції України.
Розглянувши в судовому засіданні 25.05.2026 клопотання представника скаржників про відповідність норм законодавства Конституції України, судова колегія залишила їх без розгляду, зважаючи на таке.
За приписами статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно із частиною першою статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до частини другої статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Як зазначалося вище, ухвалами Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.12.2025 відкрито апеляційне провадження за вказаними апеляційними скаргами. Встановлено учасникам справи строк для подання відзивів на апеляційну скаргу до 23.12.2025. Роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 23.12.2025 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншій стороні. Попереджено учасників справи про наслідки подання письмових заяв чи клопотань без додержання вимог частини першої та другої вказаної вище норми або не у строк встановлений судом у вигляді їх повернення заявникові без розгляду.
Враховуючи викладене, а також те, що позивач звернувся з цим документами поза межами строку(17.04.2026), встановленого для їх подання апеляційним судом в ухвалі про відкриття апеляційного провадження (до 23.12.2025), не просив суд поновити або продовжити строк для подання нових доказів та не навів жодних причин пропуску цього строку, вказані клопотання залишаються судом без розгляду на підставі частини другої статті 118 Господарського процесуального кодексу України.
В судовому засіданні 25.05.2026 брали участь представники сторін.
Розглянувши матеріали справи, апеляційні скарги, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно із ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, Акціонерне товариство "ОДЕСАГАЗ" відповідно до Постанов НКРЕКП від 29.06.2017 № 841 “Про видачу ліцензії на розподіл природного газу АТ “ОДЕСАГАЗ” та від 31.05.2019 №920 “Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 29.06.2017 № 841” здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу в межах території Одеси та Одеської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації Оператора ГРМ (копія постанови додається). 
Відповідач, згідно вищевказаних законодавчих норм має статус Споживача, що не є побутовий.
01.04.2016 між сторонами був укладений типовий договір розподілу природного газу №000959. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.
В розділі 2 п. 2.3 договору від 01.04.2016 №000959 закріплено, що при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, Сторони зобов`язуються керуватися Законом України “Про ринок природного газу” та Кодексом газорозподільних систем. 
Облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу ГРС (п.5.1 Договору).
Пунктом 5.3 договору від 01.04.2016 №000959 передбачено, що у разі виявлення порушень вимог Кодексу газорозподільних систем при обліку спожитого природного газу побутовим Споживачем та Споживачем, що не є побутовим, за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу беруться об`єми природного газу, які нараховуються згідно з вимогами Кодексу ГРС.
Позивач на виконання вимог підп. 1, 7 п. 7 договору від 01.04.2016 №000959 зобов`язується: розміщувати на сайті чинні тарифи за послуги з розподілу природного газу та поточну редакцію тексту цього Договору і Кодексу газорозподільних систем, а у разі внесення до цього Договору в установленому законодавством порядку відповідних змін своєчасно їх публікувати в офіційних друкованих виданнях, які публікуються на території його ліцензованої діяльності; за письмовою вимогою Споживача безкоштовно надати йому завірену письмову форму цього Договору протягом десяти днів з дня надання Оператору ГРМ такої вимоги.
Відповідно до підп. 4, 5, 6, 7 п. 7.4 договору від 01.04.2016 №000959, ст.13 ЗУ “Про ринок природнього газу”, відповідач взяв на себе зобов`язання забезпечувати безперешкодний доступ на власні об`єкти чи земельну ділянку представникам позивача за їх службовими посвідченнями для виконання ними службових обов`язків; не допускати несанкціонованого відбору природного газу, забезпечити належну експлуатацію власних газових мереж відповідно до вимог Кодексу ГРС й експлуатаційної відповідальності сторін, дотримуватись інших вимог цього Договору та Кодексу ГРС.
Згідно з пунктом 7.2 договору від 01.04.2016 №000959 Оператор ГРМ, зокрема, має право перевіряти роботу комерційного вузла обліку (лічильника газу), у тому числі встановленого на об`єкті споживача, у порядку, визначеному Кодексом ГРС.
24.07.2024 за адресою м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 168в, працівниками АТ "ОДЕСАГАЗ" складено Акт про порушення № 06218 яким було зафіксовано несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (засіб вимірювальної техніки/ЗВТ – технічний засіб, включаючи лічильник газу, який застосовується під час вимірювань і має нормовані метрологічні характеристики), що належить ТОВ "Будинок Павлових" (т.1 а.с.60-61).
В зазначеному акті про порушення вказувалось про необхідність з`явитися на засідання комісії АТ "ОДЕСАГАЗ" 15.08.2024 о 12:00, на якій відповідно до Розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем буде вирішуватися питання задоволення чи не задоволення зазначеного акту. 
Копія акту про порушення та відео щодо складання акту про порушення, ознайомлення споживача з ним, підписання його та докази вручення другого екземпляру містяться в матеріалах справи.
26.07.2024 протоколом щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу № 669, лічильник Elster BK G-16T, був знятий, опломбований та направлений на експертизу, в якому було зазначено дату проведення експертизи ЗВТ, а саме 29.07.2024 о 11:40 год (т.1 а.с. 38-39).
29.07.2024 АТ "ОДЕСАГАЗ" було проведено експертизу та складено Акт №302 експертизи ЗВТ та пломб, яким встановлено наступне: “Лічильник газу типу Elster BK G-16T заводський №24476017; Несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ: порушено цілісність заводського тавра на ЗВТ. Відбитки тавра встановленої пломби на ЗВТ не відповідають відбиткам тавра заводу-виробника. Навколо та біля аверсу та реверсу пломби чисельні подряпини. Охоронна пломба оператора ГРМ АТ "Одесагаз" №С39322441 порушена” (т.1 а.с.31-32).
01.08.2024 при проведенні позапланового метрологічного дослідження лічильника ВП ПП “Науково виробничий центр оцінки відповідності “Юг” складено довідку №014218 про непридатність засобу вимірювальної техніки лічильник газу Elster BK G 16T заводський № 24476017 за результатами якого визнано лічильник непридатним, підстави визнання ЗВТ непридатним: 1. Відносна похибка перевищує допустиме значення; 2. Не відповідає критеріям п.11.1 методики повірки ДСТУ 9035:2020 (газовий лічильник не відповідає вимогам ЕД) (т.2 а.с.154).
15.08.2024 відбулось засідання комісії АТ "ОДЕСАГАЗ" щодо розгляду акту про порушення та прийнято рішення за № 4562с, згідно якого акт про порушення № 06218 від 24.07.2024 було задоволено та здійснено ТОВ "Будинок Павлових" нарахування вартості необлікованого об`єму природного газу за граничними об`ємами споживання відповідно до вимог пункту 1 глави 4 розділу XI Кодексу газорозподільних систем в розмірі 72 212,10 грн (т.1 а.с.63-64)
На звернення ТОВ "Будинок Павлових" від 06.08.2024 за вх. №01-3618, АТ "ОДЕСАГАЗ" було надано відповідь від 27.08.2024 за вих.№ 1395, в якій повідомлено, що лічильник марки Elster BK G-16T заводський номер 24476017, 2014 р.в. є предметом цивільно-правового спору. Рішенням комісії АТ “ОДЕСАГАЗ” з розгляду акту про порушення № 06218 від 24.07.2024 щодо несанкціонованого втручання в роботу лічильника природного газу вирішено задовольнити акт про порушення та згідно акту - розрахунку донараховано 72 212, 10 грн. Крім цього, лічильник під час проведення позачергової повірки, яку проводив Відокремлений підрозділ ПП “НАУКОВО-ВИРОБНИЧИЙ ЦЕНТР ОЦІНКИ ВІДПОВІДНОСТІ “ЮГ”, визнано непридатним для подальшого використання. Таким чином на підставі вищевказаного, лічильник марки Elster BK G-16 заводський номер № 24476017, 2014 року може бути виданий товариству тільки на підставі судового рішення, яке набрало законної сили. 
13.09.2024 на заяви товариства (вх. №16684к від 19.08.2024, вх. №16800к від 20.08.2024, вх. №16898к від 21.08.2024, вх. №17078к від 23.08.2024, вх. №17171к від 26.08.2024, вх. №17270к від 27.08.2024, вх. №17316к від 28.08.2024, вх. №17404к від 29.08.2024, вх. №17528к від 30.08.2024, вх. №17583к від 02.09.2024, вх. №17626к від 03.09.2024, вх. №17726к від 04.09.2024, вх. №17814к від 05.09.2024, вх. №17859к від 06.09.2024, вх. №18101к від 10.09.2024) АТ “ОДЕСАГАЗ” листом за вих.№1514 надані копії: акту про порушення №06218 від 24.07.2024, протоколу щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу №669 від 26.07.2024, акту №302 експертизи ЗВТ та пломб від 29.07.2024 та довідки про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №014218 від 01.08.2024.
На заяви ТОВ "Будинок Павлових" (вх. №18604к від 16.09.2024, №18817к від 18.09.2024, №19044к від 20.09.2024, №19118к від 23.09.2024, №19559к від 26.09.2024, №19830к від 01.10.2024, №19957к від 02.10.2024, №20203к від 08.10.2024, №20501 к від 10.10.2024) АТ “ОДЕСАГАЗ” у відповіді від 14.10.2024 за вих.№ 1670 повідомило товариство про те, що нормами Кодексу газорозподільних систем не передбачено обов`язок Операторів ГРМ проводити відеофіксацію при проведенні засідань комісії з розгляду актів про порушення. Враховуючи викладене, АТ “Одесагаз” не зберігає відеозаписи проведених засідань комісії з розгляду актів про порушення, у зв`язку з чим надати вказаний відеозапис є неможливим.
Позивачем та відповідачем також додано до матеріалів справи фото та відео фіксації до акта про порушення та акта експертизи.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.11.2024 позов Акціонерного товариства “ОДЕСАГАЗ” до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будинок Павлових" задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будинок Павлових" (на користь Акціонерного товариства “ОДЕСАГАЗ” вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу в розмірі 72 212,10 грн та судовий збір в сумі 2 422,40грн.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.04.2025 апеляційне провадження у справі №916/4168/24 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Павлова О.В. на рішення Господарського суду Одеської області від 21.11.2024 – закрито. 
Предметом спору у даній справі є вимоги позивача про скасування рішення комісії Акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ" №4562с від 15.08.2024 щодо нарахування вартості необлікованого об`єму природного газу в розмірі 72 212,10 грн та стягнення з Акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Будинок Павлових” суму моральної шкоди у розмірі 200 000 грн.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовів, з огляду на наступне.
Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).
В силу частин першої, четвертої статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.
Частиною сьомою статті 179 Господарського кодексу України унормовано, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).
За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.
Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору у відповідності до законодавства (частина перша статті 180 Господарського кодексу України).
Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.
Частиною першою статті 634 Цивільного кодексу України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Статтею 40 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.
Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Укладаючи договір сторони останнього мають право очікувати на те, що все, що обумовлено укладеним між ними правочином, буде виконано контрагентом зацікавленої сторони. Зазначене випливає з норми статті 629 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а також відповідає загальноприйнятому принципу pacta sunt servanda.
Отже, укладений договір розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) став належною підставою виникнення у сторін за цим договором господарського зобов`язання відповідно до статей 173, 174 Господарського кодексу України (статті 11, 202, 509 Цивільного кодексу України).
Пунктами 5.1, 5.2 договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) передбачено, що облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по Споживачу здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим договором.
Колегією суддів встановлено, що позивач приєднався до публічного договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), про що свідчить наявна у матеріалах справи копія заяви-приєднання. Крім того, у відповідному акті, підписаному без зауважень та скріпленому печатками, сторони конкретно узгодили межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності.
Згідно з пунктом 3 Глави 1 Розділу І Кодексу газорозподільних систем дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.
Пункт 4 Глави 1 Розділу І Кодексу газорозподільних систем містить перелік визначень понять, які вживаються у цьому Кодексі, зокрема:
-вузол обліку природного газу/вузол обліку/ВОГ – сукупність засобів вимірювальної техніки, зокрема лічильник газу або звужуючий пристрій, та допоміжних засобів, призначених для вимірювання, реєстрації результатів вимірювання та розрахунків об`єму природного газу, зведених до стандартних умов, визначених законодавством;
-засіб вимірювальної техніки/ЗВТ – технічний засіб, включаючи лічильник газу, який застосовується під час вимірювань і має нормовані метрологічні характеристики;
-комерційний вузол обліку/комерційний ВОГ – вузол обліку природного газу, організований відповідно до вимог цього Кодексу для комерційного обліку природного газу при визначенні об`єму (обсягу) передачі та розподілу (споживання/постачання) природного газу в точці комерційного обліку;
-лічильник газу – засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам`ятовування та відображення об`єму (обсягу) природного газу, що проходить через нього, та є складовою комерційного (дублюючого) вузла обліку;
-несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу – втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.
Згідно з пунктом 1 Глави 2 Розділу XI Кодексу газорозподільних систем до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з газорозподільних систем (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить в тому числі і несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема, лічильника газу).
За збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ та пломб (відбитків їх тавр) відповідає власник (користувач), на території або у приміщенні якого вони встановлені (пункт 4 Глави 6 розділу Х Кодексу газорозподільних систем).
Отже, саме споживач природного газу несе відповідальність за збереження і цілісність вузла обліку природного газу (ВОГ), навіть у тому разі, якщо несанкціоновані заходи здійснені не ним, а іншою особою, внаслідок яких здійснюється необліковане (обліковане частково чи з порушенням законодавства) використання природного газу.
Аналогічна стала правова позиція Верховного Суду викладена у низці постанов останнього, зокрема, від 07.05.2024 у справі №905/796/23, від 20.09.2023 у справі №953/17713/19, від 25.01.2023 у справі №903/160/21, від 02.07.2019 у справі №904/2741/18, від 18.05.2021 у справі №902/417/20, від 11.08.2021 у справі №927/89/18 тощо.
Порядок перевірки вузлів обліку та їх складових регламентований Главою 9 Розділу Х Кодексу газорозподільних систем.
В силу абзаців першого, другого пункту 2 Глави 9 Розділу Х Кодексу газорозподільних систем перевірка комерційного ВОГ, а також контрольний огляд вузла обліку здійснюються у будь-який час доби та у присутності споживача (суміжного суб`єкта природного газу) або його представника, крім випадків, передбачених цим розділом. Споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу), на території якого знаходиться комерційний ВОГ, має забезпечити безперешкодний доступ представникам Оператора ГРМ (іншого суб`єкта ринку природного газу, а саме ініціатора перевірки) за їх посвідченнями (документами, які уповноважують особу) до комерційного ВОГ та його складових для проведення їх перевірки або контрольного огляду вузла обліку.
За положеннями пункту 4 Глави 9 Розділу Х Кодексу газорозподільних систем Оператор ГРМ при проведенні контрольного огляду вузла обліку має право: оглядати комерційний ВОГ та його складові на предмет відсутності ознак пошкодження ЗВТ, пошкодження пломб, несанкціонованого втручання в ЗВТ, несанкціонованого газопроводу та/або несанкціонованого підключення газових приладів, внаслідок чого може перевищуватися діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу); здійснювати перевірку параметрів параметризації обчислювача чи коректора об`єму газу (за їх наявності); перевіряти наявність діючих свідоцтв про повірку ЗВТ (відміток про повірку в паспортах ЗВТ), що входять до складу комерційного ВОГ.
Відповідно до пункту 7 Глави 9 Розділу Х Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення під час перевірки комерційного ВОГ чи його складових або контрольного огляду вузла обліку, зокрема, наявності ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, представник Оператора ГРМ на місці перевірки складає у порядку, визначеному цим Кодексом, акт про порушення. Розрахунок необлікованого або облікованого частково об`єму природного газу внаслідок порушення здійснюється за наявності акта про порушення та у порядку, визначеному в розділі ХІ цього Кодексу. При виявленні ознак пошкодження пломб (крім факту їх відсутності чи розірвання пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломбу) та/або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, що має бути зазначено в акті про порушення, за домовленістю сторін або за ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована їх експертиза у порядку, визначеному цим розділом.
Порядок оформлення акта про порушення регламентований Главою 5 Розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем.
Пунктами 1, 2 Глави 5 Розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем передбачено, що у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 20 до цього Кодексу. Акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. У разі якщо комерційний вузол обліку, на якому сталося порушення, знаходиться на території (в приміщенні) Оператора ГРМ, останній повинен завчасно попередити споживача про час і місце складання акта про порушення. Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення.
Як вбачається з матеріалів справи та зазначалося вище, 24.07.2024 за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 168в, працівниками АТ "ОДЕСАГАЗ" було складено Акт про порушення №06218 (т.1 а.с.60-61).
У вказаному акті зафіксовано два порушення, а саме: 
1. несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, (комерційного ВОТ, зокрема лічильнику газу), втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку, зокрема лічильника газу, у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб;
2. Пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим. ВОТ Elster BK G-16T №24476017, рік – 2008.
Акт містить вказівку про необхідність з`явитися на засідання комісії АТ “ОДЕСАГАЗ” 15.08.2024 о 12:00, на якій відповідно до Розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем буде вирішуватися питання задоволення чи не задоволення зазначеного акту. До акта про порушення додається фото та відеофіксація.
Комісія оператора ГРМ з розгляду цього Акту буде проводити засідання 15.08.2024.
Як вбачається з Акта про порушення № 06218 від 24.07.2024 року, він був складений у присутності директора ТОВ «Будинок Павлових» Ульченка Віктора Миколайовича. 
Споживач, будучи присутнім під час складання акта про порушення, в якому зафіксовано несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, підписав зазначений акт, що підтверджується його підписом.
Вказаний акт містить також зауваження представника споживача, де вказано, що із висновками, зазначеними в цьому акті – не згоден, просить провести експертизу пломби лічильника в незалежній установі.
Копія акту про порушення та відео, щодо його складання, ознайомлення споживача з ним, підписання його та докази вручення другого екземпляру посадовій особі позивача були додані сторонами до матеріалів справи. 
Так, судова колегія зазначає, що якщо під час перевірки (обстеження) комерційного ВОГ або при контрольному огляді вузла обліку за домовленістю сторін або ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) буде ініційована експертиза щодо перевірки пошкодження пломб/ЗВТ чи несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, вони мають діяти з урахуванням положень цієї глави (пункт 1 Глави 10 Розділу Х Кодексу газорозподільних систем).
Згідно з пунктом 2 Глави 10 Розділу Х Кодексу газорозподільних систем після зняття ЗВТ та/або пломби, пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломбу, чи гвинта, на якому закріплено пломбувальний матеріал (далі - пломба), у присутності сторін пломба або ЗВТ пакується в пакет з поліетилену чи з іншого цупкого матеріалу (або в транспортну тару, що передбачена заводом-виробником та зазначена в паспорті на ЗВТ), який опломбовується пломбою Оператора ГРМ з унікальним номером та, за бажанням, пломбою споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу). При цьому представник Оператора ГРМ складає протокол щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу (по одному екземпляру для кожної сторони), в якому чітко зазначає: 1) поштову адресу місця проведення експертизи; 2) дату та орієнтовний час проведення експертизи (у випадку проведення експертизи ЗВТ та/або пломби суб`єктами судово-експертної діяльності, діяльність яких регулюється Законом України "Про судову експертизу", Оператор ГРМ зазначає кінцевий строк, до якого має бути передано ЗВТ та/або пломбу до такого суб`єкта); 3) контактний телефон особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо проведення експертизи); 4) сторону, відповідальну за доставку ЗВТ та/або пломби на експертизу; 5) дату останньої повірки ЗВТ. Сторона, відповідальна за доставку ЗВТ та/або пломби, визначається за домовленістю сторін (в іншому разі - Оператором ГРМ). Сторона, відповідальна за доставку ЗВТ та/або пломби на експертизу, персонально відповідає за цілісність пломби, встановленої на пакеті (тарі).
За умовами пункту 6 Глави 10 Розділу Х Кодексу газорозподільних систем якщо при обстеженні пакувального пакета (тари) виявляється факт пошкодження пломби, встановленої на пакувальному пакеті (тарі), або пакувальний пакет з пломбою/ЗВТ не буде своєчасно доставлений відповідальною стороною на експертизу, а відповідальною стороною за його доставку на експертизу був визначений споживач (суб`єкт ринку природного газу) - факт пошкодження пломби або недоставка на експертизу пакувального пакета має розглядатися як підтвердження фактів (підозр), визначених у протоколі, з відповідними наслідками, передбаченими цим Кодексом.
Судом встановлено, що 26.07.2024 протоколом щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу № 669, лічильник Elster BK G-16T, був знятий і опломбований та направлений на експертизу до АТ "ОДЕСАГАЗ" (т.1 а.с.38-39).
У протоколі було зазначено дату проведення експертизи ЗВТ, а саме 29.07.2024 о 11:40 год.
29.07.2024 АТ "ОДЕСАГАЗ" було проведено експертизу та складено Акт №302 експертизи ЗВТ та пломб (т.1 а.с.31-32), яким встановлено наступне: 
“Лічильник газу типу Elster BK G-16T заводський №24476017; Несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ: 
- порушено цілісність заводського тавра на ЗВТ;
- відбитки тавра встановленої пломби на ЗВТ не відповідають відбиткам тавра заводу-виробника; 
- навколо та біля аверсу та реверсу пломби чисельні подряпини;
- охоронна пломба оператора ГРМ АТ "Одесагаз" №С39322441 порушена”.
Вказаний акт також містить зауваження представника споживача, де вказується, що із вказаним актом не згоден.
Так, колегія суддів відзначає, що згідно п.10 глави 10 розділу Х Кодексу ГРС після проведення експертизи ЗВТ проводиться його позачергова повірка відповідно до Порядку проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08.02.2016 № 193 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.02.2016 за № 278/28408. 
01.08.2024 при проведенні позапланового метрологічного дослідження лічильника ВП ПП “Науково виробничий центр оцінки відповідності “Юг” складено довідку №014218 про непридатність засобу вимірювальної техніки лічильник газу Elster BK G 16T заводський № 24476017 (т.2 а.с.154) за результатами якого визнано лічильник непридатним, підстави визнання ЗВТ непридатним: 
- відносна похибка перевищує допустиме значення;
- не відповідає критеріям п.11.1 методики повірки ДСТУ 9035:2020 (газовий лічильник не відповідає вимогам ЕД).
Відповідно до пункту 8 Глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення. Засідання комісії з розгляду акта про порушення має бути проведено Оператором ГРМ не пізніше двомісячного строку з дня складання акта про порушення (крім випадку очікування результатів експертизи ЗВТ, яка проводиться суб`єктами судово-експертної діяльності, діяльність яких регулюється Законом України "Про судову експертизу").
Пунктами 11, 12 Глави 5 Розділу XI Кодексу газорозподільних систем унормовано, що за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. Вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу (несанкціонованому споживачу) в результаті задоволення акта про порушення, зазначається в окремому платіжному рахунку Оператора ГРМ, який надається під особистий підпис споживача (несанкціонованого споживача) або надсилається йому рекомендованим поштовим відправленням разом із супровідним листом, що оформлюється у довільній формі. Якщо об`єм та/або вартість необлікованого (донарахованого) природного газу буде оскаржуватися споживачем (несанкціонованим споживачем) у судовому порядку, тоді до винесення остаточного рішення у судовій справі заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу не вважається простроченою.
Як свідчать матеріали справи, 15.08.2024 відбулось засідання комісії АТ "ОДЕСАГАЗ" щодо розгляду акту про порушення та прийнято рішення за № 4562с яким акт про порушення № 06218 від 24.07.2024 було задоволено та здійснено ТОВ "Будинок Павлових" нарахування вартості необлікованого об`єму природного газу за граничними об`ємами споживання відповідно до вимог пункту 1 глави 4 розділу XI Кодексу газорозподільних систем у розмірі 72 212,10 грн (т.1 а.с.63-64). 
Так, на підставі акту про порушення № 06218 від 24.07.2024, рішенням Господарського суду Одеської області від 21.11.2024 по справі №916/4168/24, яке набрало законної сили 12.12.2024, було стягнуто з ТОВ "Будинок Павлових" на користь АТ "ОДЕСАГАЗ" 72 212,10 грн нарахованої вартості необлікованого об`єму природного газу за граничними об`ємами споживання відповідно до вимог пункту 1 глави 4 розділу XI Кодексу газорозподільних систем.
Вказане рішення не оскаржувалось з боку ТОВ "Будинок Павлових".
ТОВ "Будинок Павлових", а також третя особа - ФОП Павлов О.В вважають, що акт про порушення № 06218 від 24.07.2024 є нікчемним, а рішення комісії №4562с від 15.08.2024 є безпідставним, з огляду на чисельні помилки наявні у акті № 06218 від 24.07.2024. 
Позивач зазначає, що з матеріалів справи неможливо однозначно встановити, про який саме газовий лічильник йдеться у рішенні комісії № 4562с, оскільки в різних документах фігурують різні варіанти його опису: Elster BK G-16T заводський № 24476017 2014 року випуску, ВОТ: 3E43TEG BK-G16T № 24476017 2008 року, E4STER BK-G16T № 24476017 2008 року з показниками 086923 мі, а також Elster BK G-16-T 2014 року з показником 11386 мі. При цьому у ТОВ «Будинок Павлових» та ФОП Павлов О.В. наявний лише один лічильник газу.
Позивач звертає увагу, що акт про порушення № 06218 від 24.07.2024 року, протокол направлення на експертизу № 669 та акт експертизи № 302 містять різні відомості щодо року виготовлення та показників лічильника, що, на його думку, свідчить про невизначеність об`єкта, стосовно якого прийнято рішення комісії.
Крім того, рішенням комісії ТОВ «Будинок Павлових» визнано таким, що порушило підпункт 4 пункту 2 глави 2 розділу XI Кодексу газорозподільних систем - пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, який не є побутовим. Інших порушень комісією не встановлено.
Позивач посилається на акт встановлення лічильника після повірки від 19.01.2018 року, згідно з яким за відповідною адресою встановлено лічильник BK G-16-T Elster з показником 052157. З урахуванням міжповірочного інтервалу для таких лічильників - один раз на 8 років - строк чергової повірки спливає лише 19.01.2026 року. 
Отже, на думку позивача, строк періодичної повірки порушено не було, а висновки комісії є безпідставними.
В свою чергу відповідач зазначає, що зазначення у рішенні комісії пп.4 п.2. Глави 2 Розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем є лише технічною опискою. Несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ передбачено пп.3 п.1. Глави 2 Розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем. При заповненні рішення комісії було помилково зазначено невірний пункт, проте суть порушення – несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ у рішенні – зазначено вірно. У відповіді АТ «ОДЕСАГАЗ» за №1395 яка датована 27.08.2024р. також наявна описка – невірно зазначено рік випуску лічильника. Дані технічні помилки та описки не можуть бути умовою за якою вказані акти мають бути визнані неправомірними
В контексті доводів апеляційної скарги щодо нікчемності спірного акту з огляду на наявність технічних помилок, судова колегія зазначає таке.
Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених ст.86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
У п.п.1-3 ч.1 ст.237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
Колегія суддів зазначає, що для доведення правомірності та законності нарахувань, що були здійснені Акціонерним товариством «Одесагаз» позивачу об`ємів природного газу, потрібно встановити факти та зібрати докази, які б засвідчували наявність факту несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу позивачем та встановити також наслідки такого втручання.
Так, згідно підпункту 37 пункту 4 глави 1 Кодексу газорозподільних систем для виявлення несанкціонованого втручання необхідно довести три складові цього правопорушення, а саме:
1) дію, тобто несанкціоноване втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку;
2) спосіб втручання, тобто вчинене шляхом підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації);
3) наслідки, тобто витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу).
При цьому, тільки наявність всіх трьох складових правопорушення дає змогу стверджувати, що споживачем було вчинено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ.
Як зазначалося вище, в акті про порушення №06218 від 24.07.2024 зафіксовано несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, (комерційного ВОТ, зокрема лічильнику газу), втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку, зокрема лічильника газу, у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб. Пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим. 
Акт про порушення № 06218 від 24.07.2024 містить, зокрема, модель, типорозмір, заводський номер, рік випуску та показники лічильника: “ELSTER BK-G16T №24476017, рік випуску 2008, показники 086912”. 
Судова колегія зазначає, що позивачем було долучено до позовної заяви фотофіксацію та відеофіксацію, здійснених 24.07.2024 за адресою: м.Одеса, вул. Миколаївська дорога, 168в споживача яка здійснювалась підчас проведення експертизи, а саме: відеофайл під назвою «L20240729114633260», де вбачається як працівник АТ «Одесагаз» (5 хв 59 сек) зазначає дані лічильника який надійшов на експертизу, а саме «ELSTER BK-G16T №24476017, рік випуску 2008, показники 086923». 
Вказані твердження також підтверджуються і з наданих позивачем фото, з яких вбачається, що дійсно була проведена експертиза лічильника газу ELSTER BK-G16T №24476017, рік випуску 2008 з показниками 086923.
Так, у вказаному акті наявні технічні помилки – зокрема, неправильно вказано рік випуску та показники лічильника, що є технічними описками. Отже, під час оформлення рішення комісії було помилково зазначено неправильні посилання на норми Кодексу ГРС.
Однак суть порушення, а саме несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ зазначено вірно. У відповіді АТ “Одесагаз” №1395 від 27.08.2024, адресованої ТОВ "Будинок Павлових" також наявна технічна помилка – неправильно вказано рік випуску лічильника.
Таким чином, наявні в документах розбіжності щодо року випуску та окремих показників лічильника колегія суддів оцінює як технічні описки, які не спростовують ідентичність об`єкта дослідження та не впливають на зміст встановленого порушення. Зміст акту, відеофіксації та висновків експертизи узгоджується між собою щодо заводського номера лічильника.
Також суд зазначає, що у постановах у справах № 910/5998/20, №912/1133/21, №925/365/24 Верховним Судом викладено правовий висновок про те, що "сам по собі дефект акта про порушення не може спростовувати факт порушення, якщо цей факт відображено у сукупності інших доказів".
З аналізу вищевикладеного слідує, що нормами Кодексу газорозподільних систем передбачено донарахування за самим лише фактом непридатності приладу обліку, і воно не ставиться у залежність від наявності або відсутності вини споживача або несанкціонованого втручання споживача в роботу ЗВТ, що спростовує позицію позивача в частині відсутності несанкціонового втручання з боку позивача та вини позивача.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що положення пункту 7 глави 9 розділу Х Кодексу ГРС не передбачають необхідності наводити в акті про порушення деталізації обставин і суті порушення кожного виду: (пошкодження пломб; пошкодження ЗВТ (лічильника газу); наявність зміни параметрів параметризації обчислювача чи коректора об`єму газу; непрацездатність комерційного ВОГ чи його складових та/або його (їх) невідповідність умовам експлуатації чи узгодженій проектній документації або умовам договору; наявність ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ; наявність несанкціонованого газопроводу; несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок чого перевищується діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу)), передбаченого наведеною нормою. 
Тобто пунктом 7 глави 9 розділу Х Кодексу ГРС передбачено необхідність вказати, яке саме порушення (вид порушення) стало підставою для складання акту про порушення, про що також зазначено в абзаці 3 пункту 7 глави 9 розділу Х Кодексу ГРС. 
Акт про порушення № 06218 від 24.07.2024 містить посилання на наявність ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, тобто, в акті наведено порушення, яке стало підставою для його складання, як це передбачено підпунктом 5 пункту 7 глави 9 розділу Х Кодексу ГРС.
Так, у разі виявлення ознаки несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ за ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована його експертиза (абзац 3 пункту 7 глави 9 розділу Х Кодексу ГРС), з метою надання висновку з питань, що стали підставою для складання акту про порушення. 
Судом встановлено, що факт втручання в роботу ЗВТ підтверджується актом № 302 експертизи ЗВТ та пломб від 29.07.2024 де відзначено: “Лічильник газу типу Elster BK G-16T заводський № 24476017; Несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ: порушено цілісність заводського тавра на ЗВТ. Відбитки тавра встановленої пломби на ЗВТ не відповідають відбиткам тавра заводу-виробника. Навколо та біля аверсу та реверсу пломби чисельні подряпини. Охоронна пломба оператора ГРМ АТ “Одесагаз” №С39322441 порушена”.
Як вказував Верховний Суд у подібних правовідносинах, зокрема, у постанові від 03.11.2020р. у справі №908/554/19, положення наведеного пункту (пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС) прямо вказує на те, що несанкціонованим є втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу за наявності факту того, що витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), або інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу. При цьому, колегія суддів Верховного Суду, яка переглядала справу №908/554/19 вказала також, що інше тлумачення вказаної норми не відповідатиме змісту наведеного положення закону.
Розтлумачуючи ці ж положення, Верховний Суд у постанові від 31.07.2019р. у справі №904/4030/18 вказав, що несанкціонованим втручанням є не лише доведення факту несанкціонованого втручання в роботу комерційного вузла обліку газу шляхом пошкодження пломб, а й встановлення факту викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням). Вказане свідчить про те, що викривлення даних обліку природного газу є обов`язковим наслідком несанкціонованого втручання у роботу ЗВТ/лічильника газу. Зазначене також підтверджується тим, що відповідно до положень глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС при задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості.
З викладеного вбачається, що обов`язковою умовою для донарахування споживачу обсягів необлікованих об`ємів газу є не лише доведення факту несанкціонованого втручання в роботу комерційного вузла обліку газу, а й встановлення факту викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням).
Як встановлено судом, факт викривлення даних обліку природного газу підтверджується довідкою № 014218 від 01.08.2024 ВП ПП “Науково – виробничий центр оцінки відповідності “Юг” про непридатність засобу вимірювальної техніки лічильник газу мембранний Elster BK G-16T заводський № 24476017 в якому визначено, що лічильник є непридатним, підстави визнання ЗВТ непридатним: відносна похибка перевищує допустиме значення; не відповідає критеріям п.11.1 методики повірки ДСТУ 9035:2020 (газовий лічильник не відповідає вимогам ЕД).
Колегія суддів зазначає, що метрологічне дослідження ПП «Науково-Виробничий центр оцінки відповідності «Юг» № 014218 від 01.08.2024, проведено відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та наказу №193 «Про затвердження Порядку проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів» від 08.02.2016, за визначеною та затвердженою методикою.
Лічильник газу після проведення експертизи ЗВТ був направлений на позачергову експертну повірку відповідно до п. 10 глави 10 розділу X Кодексу ГРС та Порядку проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів», затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24лютого 2016року за № 278/28408».
Після проведення експертизи ЗВТ була проведена позачергова повірка спірного лічильника.
Пунктами 3, 17 Розділом II Порядку передбачено, що «Повірку ЗВТ проводять згідно з методиками повірки, які містяться в нормативно-правових актах або національних стандартах. Позачергова повірка ЗВТ виконавцями відповідно до письмового звернення заявника проводиться: за потреби заявника пересвідчитися у придатності ЗВТ до застосування».
Згідно п.2 та п.п.18 п.3 розділу IV Порядку Результати повірки ЗВТ вважають позитивними, якщо їх метрологічні і технічні характеристики відповідають вимогам Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та технічних регламентів щодо ЗВТ (далі - встановлені вимоги). Оформлення результатів періодичної, позачергової повірок та повірки після ремонту здійснюється таким чином: 18) для ЗВТ, які визнані за результатами повірки такими, що не відповідають установленим вимогам, оформлюють довідку про непридатність ЗВТ за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку.
Колегія суддів зазначає, що довідка про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки ПП «Науково-Виробничий центр оцінки відповідності «Юг» відповідає додатку 4 до Порядку, а отже є такою, яка отримана відповідно до діючого законодавства.
Таким чином, враховуючи, що за результатом повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки не відповідає вимогам ДСТУ, спірний лічильник газу є непридатним.
Колегія суддів також зазначає, що сам по собі факт пошкодження пломби не є підтвердженням несанкціонованого відбору природного газу з газорозподільних систем (крадіжка газу), але невідповідність метрологічним показникам в сукупності з фактом пошкодження пломби на ЗВТ є підставою для застосування абзацу 6 пункту 6 глави 9 розділу X Кодексу ГРС.
Отже, у справі встановлено як факт втручання, так і його наслідок - невідповідність метрологічних характеристик, що призводить до викривлення обліку газу. 
Саме така сукупність обставин є підставою для донарахування відповідно до глави 5 розділу XI Кодексу ГРС.
Отже, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що АТ “Одесагаз” дотрималось порядку фіксування порушення, передбаченого пунктом 7 глави 9 розділу Х Кодексу ГРС та вчинило подальші дії для з`ясування (підтвердження або спростування) обставин, що стали підставою для складання акту шляхом ініціювання проведення експертизи у відношенні до ЗВТ позивача відповідно до пункту 5 глави 10 розділу Х Кодексу ГРС.
Судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції, який не спростований скаржниками жодними належними, допустимими та достовірними доказами, що наявність у спірному акті про порушення № 06218 від 24.07.2024 та у акті №302 від 29.07.2024 експертизи ЗВТ та пломб технічних помилок та описок - не можуть бути умовою за якою вказані акти мають бути визнані неправомірними. Дані технічні помилки та описки в акті про порушення № 06218 від 24.07.2024, в акті №302 від 29.07.2024 експертизи ЗВТ та пломб не порушують цілісність змісту даних актів та саму процедуру проведення АТ “Одесагаз” виявлення ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ. При цьому чинним законодавством України не передбачено можливості внесення описок та виправлень у АТ “Одесагаз” акти № 06218 від 24.07.2024 та №302 від 29.07.2024.
Враховуючи вищевикладене у сукупності, судова колегія дійшла висновку, що наявні в матеріалах справи докази з більшою вірогідністю підтверджують те, що проведення експертизи щодо несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, на підставі якої було складено рішення комісії №4562с від 15.08.2024, було проведено за газовим лічильником ELSTER BK-G16T №24476017, рік випуску 2008, з показниками 086923; дане рішення було прийнято на підставі встановлених обставин щодо несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, що жодним чином не спростовано скаржниками.
Таким чином, не підлягає задоволенню заявлена позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Будинок Павлових" та третьою особою із самостійними вимогами – Фізичною особою-підприємцем Павловим Олексієм Валентиновичем позовна вимога щодо скасування рішення комісії №4562с від 15.08.2024 Акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ", а також не підлягає задоволенню заявлена позивачем вимога щодо стягнення з Акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будинок Павлових" 200 000, 00 грн суми моральної шкоди з огляду на її необґрунтованість та недоведеність.
Щодо доводів скаржників, що судом першої інстанції неправомірно не розглянуто вимоги позивача про визнання певних дій відповідача такими, що суперечать Конституції України, та зобов`язання суду вказати норми права для подальшого звернення до Конституційного Суду України (КСУ), суд зазначає наступне. 
Колегія суддів зазначає, що заявлені позивачем вимоги за своїм правовим змістом та суттю не стосуються перевірки відповідності норм чинного законодавства Конституції України, тлумачення конституційних положень чи роз`яснення змісту і мети правових норм, які є загальнообов`язковими для всіх суб`єктів господарювання під час їх застосування і реалізації. 
Характер порушених позивачем питань фактично зводяться до намагання встановити факт порушення його суб`єктивного права внаслідок, на думку заявника, безпідставного донарахування вартості необлікованого обсягу природного газу рішенням комісії, а також до передчасного формування висновків суду щодо оцінки доказів, тобто спрямовані на безпосереднє вирішення спору по суті та здійснюється судом у межах розгляду справи відповідно до приписів Господарського процесуального законодавства України.
Разом з цим, судова колегія вважає за необхідне додатково зазначити, що в силу приписів частини шостої статті 11 ГПК України якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.
У такому випадку суд після ухвалення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України.
Тобто звернення суду до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону, можливе лише у випадку, якщо суд дійшов висновку, що відповідний закон суперечить Конституції України та суд його не застосував, а застосував норми Конституції України як норми прямої дії (Постанова Верховного Суду від 21.10.2025 у справі № 910/14544/24).
Під час вирішення даного спору судом не було встановлено невідповідності або суперечності закону, який регулює спірні правовідносини невідповідності нормам Конституції України, що виключає необхідність звернення до Верховного Суду щодо вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності.
Відповідно до приписів ст. 56 Законом України "Про Конституційний Суд України" суб`єктом права на конституційну скаргу є особа, яка вважає, що застосований в остаточному судовому рішенні в її справі закон України (його окремі положення) суперечить Конституції України.
Вказане положення також закріплено і в ст. 151-1 Конституції України, де відзначено, що всі громадяни та юридичні особи мають право звернення до Конституційного Суду України з конституційними скаргами щодо відповідності Конституції України (конституційності) законів України за умови, що автор клопотання вважає застосований в остаточному судовому рішенні в її справі закон України таким, що суперечить Конституції України.
Отже позивач не позбавлений можливості використати наявне у нього право на звернення до Конституційного Суду України з відповідним поданням.
Так само безпідставними є клопотання позивача про обмеження дослідження доказів виключно тими документами, які були підставою для прийняття рішення комісії АТ «Одесагаз» №4562с від 15.08.2024. 
Відповідно до засад господарського судочинства, зокрема принципів змагальності та рівності сторін перед законом і судом, кожна сторона наділена гарантованим правом доводити ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надаючи суду належні, допустимі та достовірні докази в обґрунтування своєї правової позиції. 
Процесуальний закон не містить норм, які б обмежували право учасника справи подавати докази, що підтверджують або спростовують фактичні обставини, пов`язані з правомірністю чи неправомірністю оскаржуваного акта, навіть якщо такі документи не були прямо відображені у тексті первинного рішення комісії оператора ГРМ. 
Штучне обмеження судом складу доказової бази за клопотанням однієї зі сторін до початку повного розгляду справи по суті призведе до грубого порушення принципу всебічності, повноти та об`єктивності дослідження обставин справи, позбавить відповідача можливості реалізувати своє право на захист та спростування позовних вимог, що є прямо неприпустимим у світлі вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо забезпечення справедливого судового розгляду.
Як вже зазначалося вище, для доведення правомірності та законності нарахувань, що були здійснені Акціонерним товариством «Одесагаз» позивачу об`ємів природного газу, потрібно встановити факти та зібрати докази, які б засвідчували наявність факту несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу позивачем та встановити також наслідки такого втручання. Сам по собі дефект акта про порушення не може спростовувати факт порушення, якщо цей факт відображено у сукупності інших доказів.
Таким чином суд вважає неприпустимим клопотання позивача про необхідність не досліджувати наявні в матеріалах справи докази, які достеменно підтверджують обставини щодо несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, на підставі якої було складено спірне рішення комісії №4562с від 15.08.2024.
В даному випадку, суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення вірно застосував положення національного законодавства, надав вірну оцінку спірним правовідносинам у контексті зазначених норм, у зв`язку із чим, колегія суддів дійшла висновку про правомірність висновку, викладеного місцевим господарським судом у рішенні, яке переглядається в апеляційному порядку, а доводи апелянтів, зазначені в апеляційних скаргах є такими, що не спростовують висновків суду.
Враховуючи вищевикладене у сукупності, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Тому інші доводи скаржників, що викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням того, що наведені в апеляційних скаргах порушення не знайшли свого підтвердження, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 01.10.2025 у справі №916/5103/24.
За таких обставин, апеляційні скарги на рішення Одеської області від 01.10.2025 у справі №916/5103/24 задоволенню не підлягають, а оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі залишається без змін.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржників.
Керуючись статтями 129, 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Будинок Павлових” та Фізичної особи-підприємця Павлова Олексія Валентиновича на рішення Господарського суду Одеської області від 01.10.2025 у справі №916/5103/24 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 01.10.2025 у справі №916/5103/24 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі статтями 286-289 ГПК України.
Повний текст постанови складено 01.06.2026.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Судді: Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська