ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/8141/25
Номер провадження 1-кп/495/539/2026
04 травня 2026 року	м. Білгород-Дністровський	

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі: 
головуючої судді      ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025162240001040 від 30.07.2025, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Котовське, Вільшанського району Кіровоградської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу та перебував на посаді номера обслуги мінометного відділення 2 роти морської піхоти 1 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», в силу ст. 89 КК України не судимого, на утримані неповнолітніх дітей немає,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, де

сторони кримінального провадження:
прокурори Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону – ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 
обвинувачений - ОСОБА_5 ,
захисник - ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:
1. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.
ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на посаді номера обслуги мінометного відділення 2 роти морської піхоти НОМЕР_2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , достовірно знаючи про обмеженням права виїзду громадян України чоловічої статті віком від 18 до 60 років за межі території держави, у невстановлений під час досудового розслідування час однак не пізніше 23.07.2025, являючись місцем мешканцем та орієнтуючись у ділянці прикордонної смуги державного кордону України в межах Білгород-Дністровського району Одеської області, переслідуючи корисливий мотив, діючи умисно, вирішив організувати незаконне переправлення громадян України чоловічої статті віком від 18 до 60 років через державний кордон України, поза межами визначених нормативно-правовими актами пунктів пропуску громадян. 
Так, реалізуючи свій корисливий умисел, направлений на організацію незаконного переправлення чоловіків призовного віку через державний кордон України за грошову винагороду, ОСОБА_5 , діючи умисно, через своїх знайомих підшукував осіб, які виявили намір незаконно перетнути державний кордон України поза межами визначених нормативно-правовими актами пунктів пропуску.
Надалі, діючи з тих же мотивів та спонукань, 23.07.2025 приблизно о 18:00 перебуваючи на території залізничного вокзалу м. Білгород-Дністровський Одеської обл., ОСОБА_5 зустрівся з громадянином ОСОБА_10 , де під час зустрічі повідомив, що за грошову винагороду у сумі 5 000 доларів США має можливість організувати його незаконне переправлення через державний кордон України поза межами визначених пунктів пропуску шляхом надання порад, вказівок та засобів, однак вказані дії будуть виконані після підтвердження ОСОБА_10 наявності визначеної суми грошових коштів.
В свою чергу ОСОБА_10 , розуміючи протиправність дій ОСОБА_5 повідомив правоохоронні органи та в подальшому діяв в рамках конфіденційного співробітництва.
Далі, 07.08.2025 ОСОБА_5 , перебуваючи неподалік від залізничного вокзалу, що розміщений за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Портова, б. 27, зустрівся з ОСОБА_10 та провів інструктаж з приводу перетину державного кордону України, під час якого пояснив, як себе поводити та що говорити у разі викриття останнього правоохоронними органами, також повідомив, що перетин кордону відбудеться у період з 09.08.2025 по 10.08.2025.
Після цього, 09.08.2025 о 11:41, ОСОБА_5 , перебуваючи неподалік від залізничного вокзалу, що розміщений за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Портова, б. 27, під час зустрічі з ОСОБА_10 , наголосив останньому про необхідність надання йому, ОСОБА_5 , частини грошових коштів у сумі 2 000 гривень для організації незаконного переправлення через державний кордон України поза межами визначених пунктів пропуску.
09.08.2025 о 16:00 ОСОБА_10 , діючи відповідно до вказівки ОСОБА_5 , перебуваючи на перехресті вул. Плавневої та Лесі Українки в місті Білгород-Дністровський Одеської обл., передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 2 000 гривень, в якості часткової оплати організації незаконного перетину державного кордону України поза межами визначених пунктів пропуску.
В подальшому, ОСОБА_5 розуміючи, що для безпосередньої доставки до прикордонної зони особи необхідний транспортний засіб, 10.08.2025 приблизно о 00 годин 00 хвилин засобами телефонного зв`язку попросив свого знайомого ОСОБА_11 (який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_5 ), на належному йому автомобілі марки «KIA CARNIVAL» з номерним знаком НОМЕР_3 , підвезти його та ОСОБА_10 в прикордонну смугу, що розміщена між н.п. Старокозаче Білгород-Дністровського району та н.п. Удобне Біляївського району Одеської області.
Надалі, ОСОБА_5 реалізуючи свій кримінально-протиправний корисливий умисел, направлений на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, діючи умисно, 10.08.2025 приблизно о 11 годині 46 хвилин на автомобілі марки «KIA CARNIVAL» з номерним знаком НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_11 приїхав за адресою: АДРЕСА_2 , де забрав ОСОБА_10 , вказавши сідати до салону автомобіля, після чого переконавшись про наявність у останнього грошових коштів у сумі 5 000 доларів США (що відповідно до курсу Національного банку України станом на 10.08.2025 становило 207 300 гривень) та повідомивши про необхідність розрахунку на лінії кордону, надав вказівку ОСОБА_11 рухатися в напрямку прикордонної зони, що розміщена неподалік від автомобільної дороги сполученням н.п. Удобне-Старокозаче. Під час руху в бік державного кордону України ОСОБА_5 провів інструктаж з приводу незаконного перетину державного кордону України, а саме пояснив ОСОБА_10 про необхідність дочекатись вечірньої пори доби у посадці та здійснити перетин державного кордону поза межами встановлених пунктів пропуску.
Цього ж дня, о 13 год. 00 хв. на автомобільній дорозі сполученням н.п. Удобне-Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської обл., на відстані близько 800 метрів від лінії державного кордону України ОСОБА_5 затриманий працівниками правоохоронного органу, а його протиправна діяльність припинена.
2. Позиції сторін та інших учасників судового провадження.
Прокурор у судовому засіданні зазначила, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою провину та розкаявся, однак це не нівелює його провини, вважає, що те, що він є військовослужбовцем та те, що його злочинна діяльність припинена в момент реалізації злочину має бути враховано судом при призначені покарання.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК Українивизнав повністю, у вчиненому покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого злочину, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує.
Зокрема, ОСОБА_5 надав показання, що він через свого знайомого познайомився з ОСОБА_10 , який звернувся до нього з проханням щодо надання допомоги у перетинанні державного кордону України поза пунктами пропуску. Вони з ним декілька разів зустрічалися та обговорювали деталі перетину кордону, також на цих зустрічах обговорили суму винагороди обвинуваченому ОСОБА_5 , одна з таких зустрічей відбувалася у м. Білгород-Дністрвоському по вул. Сонячній, у ході якої вони остаточно узгодили суму винагороди обвинуваченому ОСОБА_5 , а саме – 5 000 доларів США. Також домовилися про порядок перетину кордону, як себе поводити якщо ОСОБА_10 затримають. Пояснив, що надавав вказівки ОСОБА_10 , що перетинати кордон треба у нічній час доби, щоб його не було видно з вишок спостереження. 
Також обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що на цій зустрічі попросив у ОСОБА_10 2 000 грн., щоб оплатити машину, яка довезе їх до лінії перетину кордону.
10.08.2025 вони разом з водієм таксі та ОСОБА_10 приїхали до лінії кордону на пункт Старокозаче-Удобне, де їх і затримали правоохоронні органи.
Водій таксі не був обізнаний про намір перетину кордону, а гроші ОСОБА_10 мав віддати обвинуваченому ОСОБА_5 безпосередньо під час перетину кордону.
В останньому слові обвинувачений ОСОБА_5 , ще раз наголосив, що щиро кається у скоєному, жаліє про це, просить суворо не карати його, та вказав, що хоче піти служити до лав ЗСУ та вже здійснював заходи пошуку військової частини, де він буде служити.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_9 , який дії в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , зазначив, що його підзахисний розкаявся, визнав обставини, як і надав викривальні покази відносно себе у вчиненні злочину. Також просив суд врахувати при ухваленні вироку той факт, що обвинувачений ОСОБА_5 з 01.02.2023 був мобілізований до лав ЗСУ та брав активну участь у відсічі збройної агресії рф проти України. Також пояснив, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 - це є результат посттравматичного синдрому військовослужбовця. Окрім того, просив звернути увагу, що обвинувачений ОСОБА_5 вже поніс соціальне покарання, оскільки за період його тримання під вартою його дружина розірвала з ним шлюб та знайшла іншого чоловіка. Підтвердив те, що після набрання вироком законної сили, обвинувачений ОСОБА_5 буде вчиняти всі дії для заміни відбування покарання на мобілізаційні заходи.
З урахуванням вищенаведеного, просив суд при призначенні покарання застосувати ст. 69 КК України та призначити покарання менше граничної межі - 5 років позбавлення волі, ст. 75 КК України просив не застосовувати, оскільки на його думку, це буде необхіднім та достатнім для виправлення ОСОБА_5 .
3. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.
Так, ч. 3 ст. 349 КПК України передбачає, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що захисник та прокурор не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_5 правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. 
При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.
Суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 правильно розуміє обставини скоєного ним кримінального правопорушення. У суду відсутні сумніви у добровільності його позиції.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Визнавши покази обвинуваченого ОСОБА_5 належним та допустимим доказом у кримінальному провадженні, приймаючи до уваги, що останній не піддає сумніву фактичні обставини справи, правильність розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у висунутому йому обвинуваченні доведеною повністю.
4. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений та висновки суду.
За вказаних вище обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення і кваліфікує дії останнього за: 
- ч. 3 ст. 332 КК України, тобто організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинені щодо кількох осіб, з корисливих мотивів.
5. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.
6. Мотиви призначення судом покарання.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.
Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_5 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєних ним кримінального правопорушення, а також дані, які характеризують особу обвинуваченого, не одружений (станом на момент ухвалення вироку розлучений), не має на утриманні неповнолітніх дітей, був мобілізований до лав ЗСУ з 01.02.2023 та брав участь у заходах щодо відсічі збройної агресії рф проти України, його вік та стан здоров`я, те що він раніше не судимий у силу ст. 89 КК України, на спеціальних обліках не перебуває, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.
Разом з тим суд зауважує, що ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до кримінальних правопорушень якої категорії тяжкості відносить закон вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості кримінального правопорушення, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за кримінальне правопорушення цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.
При цьому під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. 
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду першої чи апеляційної інстанції (прокурора, потерпілого, обвинуваченого чи захисника), а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо, що визнається (дискреційні повноваження суду) і ЄСПЛ, який, зокрема, у своєму рішенні в справі «Довженко проти України» зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
За змістом ч. 1 ст. 69 КК України при наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Тлумачення цієї норми свідчить, що така надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.
При призначенні покарання, серед іншого, враховується ступінь вини обвинуваченого та його роль у вчиненому правопорушенні, а саме: його роль не полягала у безпосередньому переміщенні особи через державний кордон, а полягала у наданні порад, вказівок, засобів, проведені інструктажу. 
Крім того, фактично дії обвинуваченого не призвели до перетину кордону особою чоловічої статі, ОСОБА_5 був затриманий працівниками правоохоронного органу, а його протиправна діяльність припинена.
Виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуючі дані, ставлення винної особи до вчиненого нею кримінального правопорушення, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.
Відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд, зважуючи на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, оскільки пов`язані з мотивами вчиненого злочину, з послідовною задовільною посткримінальною поведінкою обвинуваченого, з урахуванням наведених даних про особу обвинуваченого, які істотно впливають на суспільну небезпечність обвинуваченого, дійшов до висновку, що призначення ОСОБА_5 навіть мінімального покарання в межах санкції ч. 3 ст. 332 КК України, тобто 7 років позбавлення волі, було би явно несправедливим, тому суд вбачає підстави для застосування ст. 69 КК України, та вважає за можливе призначити ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 332 КК України покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а саме нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією статті.
Вирішуючи питання про необхідність призначення передбаченого санкцією ст. 332 ч. 3 КК України обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю суд виходить із того, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові ККС ВС у справі 295/5493/22 від 04.04.2023, такий вид покарання як позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю може застосовуватися як до осіб, які вже обіймають певні посади або здійснюють відповідну діяльність, так і до осіб, які такі посади можуть обійняти в майбутньому, або ж у майбутньому можуть здійснювати відповідну діяльність. 
Тому обвинуваченому слід призначити додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах Державної прикордонної служби України, пов`язані зі здійсненням прикордонного контролю.
Враховуючи корисний мотив при вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, суд не убачає підстав для звільнення обвинуваченого від додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, яке визначено санкцією інкримінованої статті як обов`язкове.
Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Із системного аналізу закону України про кримінальну відповідальність вбачається, що, окрім вирішення питання про призначення певного виду та розміру покарання, суду потрібно встановити достатню підставу для звільнення від його відбування з випробуванням, при цьому належним чином вмотивувати таке рішення, дослідивши й оцінивши всі обставини, що мають значення для справи, та врахувати, що ст. 75 КК України застосовується лише в тому разі, коли для цього є умови і підстави.
Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, суд вважає, що призначене ОСОБА_5 покарання з одночасним звільненням від його відбування, не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення з огляду на введений в Україні воєнний стан та особу обвинуваченого.
7. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та мотиви його ухвалення.
Запобіжний захід
Судом також встановлено що ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.08.2025 застосовано відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльській слідчий ізолятор».
В подальшому, дія вказаного запобіжного заходу продовжувалася в установленому законом порядку.
Процесуальна поведінка обвинуваченого під час судового провадження свідчить, що визначений запобіжний захід був достатнім для забезпечення належного виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, тому його слід залишити чинним до набрання вироком законної сили.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Згідно з ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
З огляду на викладене, строк попереднього ув`язнення рахується з моменту затримання особи, якщо таке мало місце до набрання вироком законної сили.
У зв`язку із чим, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає необхідним зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, з моменту фактичного затримання - з 10.08.2025, по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Щодо арешту майна
Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. 
Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 серпня 2025 року (справа № 495/6083/25 номер провадження 1-кс/495/1651/2025) накладено арешт та долучено до матеріалів кримінального провадження №12025162240001040 від 30.07.2025 в якості речових доказів наступні вилучені речі: 2 купюри номіналом 1000 гривень № ЄТ 9082998, № ЄТ 9082999, які поміщені до полімерного сейф-пакету №RIC 2015242; мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 13» чорного кольору в силіконовому чохлі червоного кольору, з сім-картою «Moldcell» з маркуванням « НОМЕР_4 », з сім-картою «Київстар» з маркуванням « НОМЕР_5 », які поміщені до полімерного сейф-пакету №CRI 1197794; банківську картку «UKRSIB BANK» № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_12 та посвідка про надання тимчасового захисту на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_7 , які поміщені до полімерного сейф-пакету №CRI 1197874, які вилучені 10.08.2025, в період часу з 14 годин 05 хвилин до 14 годин 57 хвилин, згідно ст. 208 КПК України, біля села Удобне, Білгород-Дністровського району, Одеської області, за координатами 46.3688355, 30.0197959 під час проведення обшуку затриманої особи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 серпня 2025 року (справа № 495/6083/25 номер провадження 1-кс/495/1650/2025) накладено арешт та долучено до матеріалів кримінального провадження №12025162240001040 від 30.07.2025 в якості речових доказів наступні вилучені речі:
- грошові купюри на загальну суму 1500 гривень номіналом по 500 гривень № ЗН 6026757, ЕА 6662583, АП 8879626, які поміщені до полімерного сейф-пакету №CRI 1197873;
- мобільний телефон марки «Huawei», модель «MED -LX9N», який поміщено до полімерного сейф-пакету №CRI 1197872;
- мобільний телефон марки «Xiaomi», модель «Redmi 9A», який поміщено до полімерного сейф-пакету №CRI 119787, які вилучені 10.08.2025 в період часу з 15 годин 08 хвилин до 15 годин 46 хвилин в ході проведення обшуку транспортного засобу марки «KIA» модель «CARNIVAL» сірого кольору, д.н. НОМЕР_3 , власником якого являється ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заборонено відчуження автомобілю марки «KIA» модель «CARNIVAL» сірого кольору, д.н. НОМЕР_3 , власником якого являється ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вилучено на тимчасове зберігання до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, за адресою: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, вулиця Сержанта Данила Марюхна,21.
Автомобіль марки «KIA» модель «CARNIVAL» сірого кольору, д.н. НОМЕР_3 , передано на відповідальне зберігання власнику майна – ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зобов`язано ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (власника майна) надати за необхідністю слідчим Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області (або іншим відповідальним особам) доступ для огляду та проведення необхідних слідчих дій автомобіль марки «KIA» модель «CARNIVAL» сірого кольору, д.н. НОМЕР_3 .
У зв`язку із закінченням розгляду справи відпала потреба в арешті вилученого майна, яке визнано речовим доказом, тому суд вважає за необхідне після набрання вироком законної сили скасувати арешт, накладений на перераховане вище майно.
Щодо речових доказів
Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, судом вирішується питання про долю речових доказів і документів.
Питання щодо речових доказів суд вирішує наступним чином: 
- мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 13» чорного кольору в силіконовому чохлі червоного кольору, з сім-картою «Moldcell» з маркуванням « НОМЕР_4 », з сім-картою «Київстар» з маркуванням « НОМЕР_5 », які поміщені до полімерного сейф-пакету № CRI 1197794 після набрання вироком законної сили слід конфіскувати;
- банківську картку «UKRSIB BANK» № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_12 та посвідка про надання тимчасового захисту на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_7 , які поміщені до полімерного сейф-пакету №CRI 1197874, які вилучені 10.08.2025, в період часу з 14 годин 05 хвилин до 14 годин 57 хвилин, згідно ст. 208 КПК України, біля села Удобне, Білгород-Дністровського району, Одеської області, за координатами 46.3688355, 30.0197959 під час проведення обшуку затриманої особи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 після набрання вироком законної сили слід повернути власнику ОСОБА_5 ;
- мобільний телефон марки «Huawei», модель «MED -LX9N», який поміщено до полімерного сейф-пакету №CRI 1197872 та мобільний телефон марки «Xiaomi», модель «Redmi 9A», які повернуті під зберігаючу розписку ОСОБА_11 після набрання вироком законної сили слід залишити власнику ОСОБА_11 .
У відповідності до ст. 96-1, 96-2 КК України після набрання вироком законної сили, застосувати спеціальну конфіскацію до грошей, одержаних ОСОБА_5 внаслідок вчинення кримінального правопорушення у сумі 1500 гривень (номіналом по 500 гривень № ЗН 6026757, ЕА 6662583, АП 8879626, які поміщені до полімерного сейф-пакету №CRI 1197873) та у сумі 2000 гривень (2 купюри номіналом 1000 гривень № ЄТ 9082998, № ЄТ 9082999, які поміщені до полімерного сейф-пакету №RIC 2015242).
Цивільний позов
Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати
Процесуальні витрати відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст. 100, 349, 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років із позбавленням права обіймати посади в органах Державної прикордонної служби України, пов`язані зі здійсненням прикордонного контролю, на строк 3 (три) роки та з конфіскацією майна.
До набрання вироком законної сили, запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 , у виді тримання під вартою у ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» - залишити без змін.
Строк відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 , у строк відбуття призначеного покарання строк тримання під вартою під час досудового слідства та судового розгляду кримінального провадження з 10.08.2025 (моменту фактичного затримання) до дня набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.08.2025 (справа № 495/6083/25 номер провадження 1-кс/495/1651/2025); ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.08.2025 (справа № 495/6083/25 номер провадження 1-кс/495/1650/2025).
Після набрання вироком законної сили речові докази, а саме: 
- мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 13» чорного кольору в силіконовому чохлі червоного кольору, з сім-картою «Moldcell» з маркуванням « НОМЕР_4 », з сім-картою «Київстар» з маркуванням « НОМЕР_5 », які поміщені до полімерного сейф-пакету № CRI 1197794 – конфіскувати у дохід держави;
- банківську картку «UKRSIB BANK» № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_12 та посвідка про надання тимчасового захисту на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_7 , які поміщені до полімерного сейф-пакету №CRI 1197874, які вилучені 10.08.2025, в період часу з 14 годин 05 хвилин до 14 годин 57 хвилин, згідно ст. 208 КПК України, біля села Удобне, Білгород-Дністровського району, Одеської області, за координатами 46.3688355, 30.0197959 під час проведення обшуку затриманої особи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - повернути власнику ОСОБА_5 ;
- мобільний телефон марки «Huawei», модель «MED -LX9N», який поміщено до полімерного сейф-пакету №CRI 1197872 та мобільний телефон марки «Xiaomi», модель «Redmi 9A», які повернуті під зберігаючу розписку ОСОБА_11 - залишити власнику ОСОБА_11 ; 
- грошові кошти: 2 купюри номіналом 1000 гривень № ЄТ 9082998, № ЄТ 9082999, які поміщені до полімерного сейф-пакету №RIC 2015242; грошові купюри на загальну суму 1500 гривень номіналом по 500 гривень № ЗН 6026757, ЕА 6662583, АП 8879626, які поміщені до полімерного сейф-пакету №CRI 1197873 - конфіскувати в дохід держави в порядку ст. 96-1, 96-2 КК України.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя           ОСОБА_13