Справа №701/302/26
Провадження №2/701/330/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2026 року	Маньківський районний суд, Черкаської області	
в складі: головуючого-судді -	Костенка А.  І. 	
за участі секретаря-	Брітан О. О.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Маньківка справу за позовом Виконавчого комітету Маньківської селищної ради в інтересах неповнолітньої:  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Маньківської селищної ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину,

В С Т А Н О В И В :
Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідачів та третьої особи про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину.
На підставу своїх вимог спирається на те, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Добра Маньківського району Черкаської області народилася дитина - ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (далі - свідоцтво про народження).
Відповідно до свідоцтва про народження батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_2 (батько) та ОСОБА_3 (мати).
ОСОБА_1 проживала разом з батьками за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 09.12.2025 № 2025/018403448.
Актом обстеження умов проживання за зазначеною адресою від 23.01.2024 було встановлено наступне: умови проживання дитини є незадовільними - в будинку дуже брудно, присутній неприємний запах, на підлозі розкидано сміття та дитячі речі, на кухні знаходиться немитий посуд; умови для виховання та розвитку дітей не створено, у дітей відсутні окремі спальні місця, постільна білизна перебуває в занедбаному стані; дитина періодично веде себе неконтрольовано.
Відповідно до інформації з веб-порталу «Судова влада України» ОСОБА_3 на підставі акту обстеження умов проживання від 23.01.2024 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя дітей. Постановою Маньківського районного суду Черкаської області від 01.03.2024 у справі № 701/215/24, що набрала законної сили 12.03.2024, ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 № 8073-Х.
Відповідно до інформації з веб-порталу «Судова влада України» ОСОБА_3 було двічі притягнуто до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей. Постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 24.01.2025 у справі № 706/45/25, що набрала законної сили 04.02.2025, ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 № 8073-Х. Постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 22.09.2025 у справі № 706/1386/25, що набрала законної сили 03.10.2025, ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 № 8073-Х.
Відповідно до постанови Христинівського районного суду Черкаської області від 24.01.2025 у справі № 706/45/25 дочка ОСОБА_3 пішла з дому та вважалась безвісти зниклою. Відповідно до постанови Христинівського районного суду Черкаської області від 22.09.2025 у справі № 706/1386/25 ОСОБА_3 залишила свою дочку без нагляду.
З 01.12.2025 ОСОБА_1 перебуває у комунальному закладі «Обласний міжрегіональний, центр соціально-психологічної реабілітації дітей у м. Умані Черкаської обласної ради» (далі - КЗ «ОМЦСПРДУ Черкаської обласної ради») на повному державному утриманні, що підтверджується довідкою КЗ «ОМЦСПРДУ Черкаської обласної ради» від 02.12.2025 № 416.
Відповідно до листа КЗ «ОМЦСПРДУ Черкаської обласної ради» від 02.12.2025 № 415 ОСОБА_1 звернулась до закладу самостійно, стверджує, що мати з нею постійно конфліктувала, застосовувала до неї фізичну силу, вживала нецензурну лексику; після одного з таких конфліктів мати замкнула її в будинку, де було холодно і не було їжі, через що вона була змушена вибити вікно в будинку та втекти. В результаті соціально-психологічного обстеження ОСОБА_1 виявлено: емоційну нестабільність, замкнутість, самоусунення від спілкування з однолітками та дорослими, невміння самостійно впоратися з ситуацією, яка склалася. 
Відповідно до характеристики учениці 10 класу Добрянського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Маньківської селищної ради Черкаської області ОСОБА_1 від 08.12.2025, батьки не приділяють уваги навчанню та розвитку дитини, нехтують її вихованням. За останній рік мати взагалі не цікавилась життям дочки. ОСОБА_1 потребує комплексної психологічної допомоги для подолання дитиною травматичного стресу та адаптації до нормального життя.
Актом обстеження умов проживання від 10.12.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено наступне: умови проживання дитини є незадовільними, в будинку брудно, присутній неприємний запах, повсюди розкидано сміття та брудний одяг; умови для виховання та розвитку дітей не створено.
Відповідно до протоколу індивідуальної психологічної діагностики ОСОБА_1 від 05.01.2026, у дитини виявлено ознаки глибокого емоційного неблагополуччя, пов`язаного з порушенням дитячо-батьківських стосунків та травматичним досвідом взаємодії з материнською фігурою; спостерігається формування замісної прив`язаності до позасімейного дорослого як компенсаторного механізму; виявлені показники потребують психологічного супроводу в умовах безпеки та стабільності.
Відповідно до листів КЗ «ОМЦСПРДУ Черкаської обласної ради» від 20.01.2026 № 43, від 22.01.2026 № 51, від 19.02.2026 № 94 за час перебування ОСОБА_1 в закладі, батьки її не відвідували жодного разу та не підтримують зв`язок з нею, не цікавляться її життям, здоров`ям, розвитком, навчанням, не намагаються налагодити з нею стосунки. ОСОБА_1 підтримує зв`язок із своєю сестрою - ОСОБА_4 , хоча мати забороняє сестрам спілкуватися. Після телефонних розмов ОСОБА_1 дуже засмучена та плаче, адже чує, як мати її обзиває лайливими словами та постійно наголошує, що вона нікому не потрібна, і їй також. Батько у житті ОСОБА_1 участі не приймає, вона його навіть не сприймає в якості батька та зневажає його, адже він нею не цікавився, не захищав її, не турбувався про неї. 
Відповідно до пояснення ОСОБА_1 від 20.01.2026 за період її перебування у КЗ «ОМЦСПРДУ Черкаської обласної ради» мати жодного разу її не відвідувала, не дзвонила їй, не хоче з нею спілкуватись та забороняє спілкуватись з нею її сестрі.
Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 22.01.2026, вона не хоче повертатись до батька ОСОБА_2 та до матері ОСОБА_3 , оскільки у батька нестерпні умови для життя, а мати, на її думку, буде знову її бити.
Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 21.01.2026 вона відмовляється забирати свою дочку з КЗ «ОМЦСПРДУ Черкаської обласної ради»; її дочка не хоче проживати з нею, відмовляється від неї, не йде з нею на контакт, не сприймає її як мати. ОСОБА_3 не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно ОСОБА_1 .
Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 12.02.2026 він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно ОСОБА_1 , оскільки не має змоги її утримувати.
Виконавчим комітетом Маньківської селищної ради прийнято рішення від 24.02.2026 № 49-26 про доцільність позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_1 .
Наведені докази свідчать про те, що відповідачі не виховують свою дочку, ОСОБА_1 , не піклуються про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не створили для неї належних побутових умов, не забезпечують її необхідним харчуванням, не спілкуються з нею, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу.
Той факт, що самі відповідачі в письмовій формі не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав відносно дочки, є пасивною формою їх відмови від дитини, свідчить про їх свідоме нехтування батьківськими обов`язками. При цьому за період з 23.01.2024 по сьогоднішній день відповідачами не змінено ставлення до виховання їх дочки, ОСОБА_1 , не повідомлено орган опіки та піклування про об`єктивні обставини, що перешкоджають належному виконанню ними батьківських обов`язків, не вчинено дій, спрямованих на виконання батьківських обов`язків відносно доньки, що свідчить про винну поведінку батьків, що і змусило представника позивача звернутись з відповідним позовом до суду.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.
Відповідач ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить справу розглядати у його відсутності.
Відповідач ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить справу розглядати у її відсутності.
Представник третьої особи: Служба у справах дітей Маньківської селищної ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. 
Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. 
Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини:
ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Добра Маньківського району Черкаської області народилася дитина - ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 15).
Відповідно до свідоцтва про народження батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_2 (батько) та ОСОБА_3 (мати).
ОСОБА_1 проживала разом з батьками за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 09.12.2025 № 2025/018403448 (а.с. 16).
Актом обстеження умов проживання за зазначеною адресою від 23.01.2024 було встановлено наступне: умови проживання дитини є незадовільними - в будинку дуже брудно, присутній неприємний запах, на підлозі розкидано сміття та дитячі речі, на кухні знаходиться немитий посуд; умови для виховання та розвитку дітей не створено, у дітей відсутні окремі спальні місця, постільна білизна перебуває в занедбаному стані; дитина періодично веде себе неконтрольовано (а.с. 17).
Відповідно до інформації з веб-порталу «Судова влада України» ОСОБА_3 на підставі акту обстеження умов проживання від 23.01.2024 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя дітей та двічі притягнуто до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей (а.с. 18). Постановою Маньківського районного суду Черкаської області від 01.03.2024 у справі № 701/215/24, що набрала законної сили 12.03.2024, ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 № 8073-Х (а.с. 19). Постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 24.01.2025 у справі № 706/45/25, що набрала законної сили 04.02.2025, ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 № 8073-Х (а.с. 20). Постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 22.09.2025 у справі № 706/1386/25, що набрала законної сили 03.10.2025, ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 № 8073-Х (а.с. 21).
Відповідно до постанови Христинівського районного суду Черкаської області від 24.01.2025 у справі № 706/45/25 дочка ОСОБА_3 пішла з дому та вважалась безвісти зниклою. Відповідно до постанови Христинівського районного суду Черкаської області від 22.09.2025 у справі № 706/1386/25 ОСОБА_3 залишила свою дочку без нагляду.
З 01.12.2025 ОСОБА_1 перебуває у комунальному закладі «Обласний міжрегіональний, центр соціально-психологічної реабілітації дітей у м. Умані Черкаської обласної ради» (далі - КЗ «ОМЦСПРДУ Черкаської обласної ради») на повному державному утриманні, що підтверджується довідкою КЗ «ОМЦСПРДУ Черкаської обласної ради» від 02.12.2025 № 416 (а.с. 22).
Відповідно до листа КЗ «ОМЦСПРДУ Черкаської обласної ради» від 02.12.2025 № 415 ОСОБА_1 звернулась до закладу самостійно, стверджує, що мати з нею постійно конфліктувала, застосовувала до неї фізичну силу, вживала нецензурну лексику; після одного з таких конфліктів мати замкнула її в будинку, де було холодно і не було їжі, через що вона була змушена вибити вікно в будинку та втекти (а.с. 23). В результаті соціально-психологічного обстеження ОСОБА_1 виявлено: емоційну нестабільність, замкнутість, самоусунення від спілкування з однолітками та дорослими, невміння самостійно впоратися з ситуацією, яка склалася (а.с. 23). 
Відповідно до характеристики учениці 10 класу Добрянського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Маньківської селищної ради Черкаської області ОСОБА_1 від 08.12.2025, батьки не приділяють уваги навчанню та розвитку дитини, нехтують її вихованням. За останній рік мати взагалі не цікавилась життям дочки. ОСОБА_1 потребує комплексної психологічної допомоги для подолання дитиною травматичного стресу та адаптації до нормального життя (а.с. 24).
Актом обстеження умов проживання від 10.12.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено наступне: умови проживання дитини є незадовільними, в будинку брудно, присутній неприємний запах, повсюди розкидано сміття та брудний одяг; умови для виховання та розвитку дітей не створено (а.с. 25).
Відповідно до протоколу індивідуальної психологічної діагностики ОСОБА_1 від 05.01.2026, у дитини виявлено ознаки глибокого емоційного неблагополуччя, пов`язаного з порушенням дитячо-батьківських стосунків та травматичним досвідом взаємодії з материнською фігурою; спостерігається формування замісної прив`язаності до позасімейного дорослого як компенсаторного механізму; виявлені показники потребують психологічного супроводу в умовах безпеки та стабільності (а.с. 26-27).
Відповідно до листів КЗ «ОМЦСПРДУ Черкаської обласної ради» від 20.01.2026 № 43, від 22.01.2026 № 51, від 19.02.2026 № 94 за час перебування ОСОБА_1 в закладі, батьки її не відвідували жодного разу та не підтримують зв`язок з нею, не цікавляться її життям, здоров`ям, розвитком, навчанням, не намагаються налагодити з нею стосунки. ОСОБА_1 підтримує зв`язок із своєю сестрою - ОСОБА_4 , хоча мати забороняє сестрам спілкуватися. Після телефонних розмов ОСОБА_1 дуже засмучена та плаче, адже чує, як мати її обзиває лайливими словами та постійно наголошує, що вона нікому не потрібна, і їй також. Батько у житті ОСОБА_1 участі не приймає, вона його навіть не сприймає в якості батька та зневажає його, адже він нею не цікавився, не захищав її, не турбувався про неї (а.с. 28, 29, 30). 
Відповідно до пояснення ОСОБА_1 від 20.01.2026 за період її перебування у КЗ «ОМЦСПРДУ Черкаської обласної ради» мати жодного разу її не відвідувала, не дзвонила їй, не хоче з нею спілкуватись та забороняє спілкуватись з нею її сестрі (а.с. 31).
Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 22.01.2026, вона не хоче повертатись до батька ОСОБА_2 та до матері ОСОБА_3 , оскільки у батька нестерпні умови для життя, а мати, на її думку, буде знову її бити (а.с. 32).
Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 21.01.2026 вона відмовляється забирати свою дочку з КЗ «ОМЦСПРДУ Черкаської обласної ради»; її дочка не хоче проживати з нею, відмовляється від неї, не йде з нею на контакт, не сприймає її як мати. ОСОБА_3 не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно ОСОБА_1 (а.с. 33).
Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 12.02.2026 він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно ОСОБА_1 , оскільки не має змоги її утримувати (а.с. 34).
Виконавчим комітетом Маньківської селищної ради прийнято рішення від 24.02.2026 № 49-26 про доцільність позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_1 (а.с. 35).
Суд вирішуючи даний спір керується наступним.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини).
Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Декларацією прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).
Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Ч. 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно зі статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.
Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України).
Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер, як кожен, так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин.
Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (ст. 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення від 03 грудня 1986 року).
Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо.
Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
Суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» (CASE OF MAMCHUR v. UKRAINE) від 16 липня 2015 року).
Відповідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Згідно положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Добровільна допомога дитині, шляхом надання певних коштів або добровільна сплата аліментів не позбавляє стягнення їх в судовому порядку.
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Так, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 181 СК України).
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина 1 статті 184 СК України).
При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.
Суд вважає, що позивачем надано до суду належні та допустимі докази винної поведінки відповідачів щодо своєї дитини та винятковості даного випадку, а саме: відсутність піклування про фізичний і духовний розвиток дитини; не виявлення інтересу до її внутрішнього світу; свідоме нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками, що в своїй сукупності свідчить про наявність підстав для застосування до відповідачів крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення їх батьківських прав щодо неповнолітньої дитини, тому позов про позбавлення батьківських прав підлягає до повного задоволення виключно в інтересах неповнолітньої дитини: ОСОБА_1 2010 р.н. 
Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідачів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 19, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, ст. 51 Конституції України, ст. ст. 7, 19, 141, 150, 155, 164, 180, 182, 183, 184 СК України, ст. ст. 8, 11 Закону України "Про охорону дитинства", суд,-

В И Р І Ш И В :
Позов задоволити.
Позбавити  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 ) та  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстровану АДРЕСА_1 та жительку АДРЕСА_2 ) батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягувати з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 ), аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19.03.2026 року і до досягнення нею повноліття.
Стягувати з  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованої АДРЕСА_1 та жительки АДРЕСА_2 ), аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19.03.2026 року і до досягнення нею повноліття.
Зобов`язати законного представника дитини у місячний строк з дня набрання законної сили рішення суду відкрити особистий рахунок неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відділенні Державного ощадного банку України.
Аліменти перераховувати на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.
Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 ), судовий збір у сумі 1 331 грн. 20 коп., на рахунок (IBAN) UA798999980000031211256026001 (Отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, Код за ЄДРПОУ 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, Код класифікації доходів бюджету 22030106) в дохід держави.
Стягнути з  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованої АДРЕСА_1 та жительки АДРЕСА_2 ), судовий збір у сумі 1 331 грн. 20 коп., на рахунок (IBAN) UA798999980000031211256026001 (Отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, Код за ЄДРПОУ 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, Код класифікації доходів бюджету 22030106) в дохід держави.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду впродовж тридцяти днів з дня його проголошення, але в силу ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, в межах суми платежу за один місяць, підлягає негайному виконанню.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя	А.  І.  Костенко