КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/637/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, а також зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з уточненим позовом ( а.с. 35-50), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 64-30-6591/ш-02/8-1100/25 від 11.08.2025 року про призначення ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи у фермерському господарстві «Пан» з 16.08.1990 по 24.04.1993. 
В обґрунтування вимог позивач зазначив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 64-30-6591/ш-02/8-1100/25 від 11.08.2025 року було відмовлено у призначені пенсії. Позивач вважає вказане рішення незаконним та необґрунтованим, прийнятим усупереч положенням чинного законодавства, а тому її права підлягають захисту в судовому порядку, внаслідок чого нею подається цей позов до суду.
Представником відповідача подано відзив на позовну заяву ( а.с.79-82), відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що Головним управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області не приймалось рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу, а на його звернення від 15.07.2025 надано обґрунтовану відповідь - роз`яснення в порядку Закону України “Про звернення громадян”. Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області не є суб`єктом прийняття рішення по відношенню до позивача. 
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
24.06.2025 позивачем подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області заяву про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яку розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, рішенням якого від 01.07.2025 № 112250001449 відмовлено в призначенні такої пенсії з підстав відсутності необхідного страхового стажу (25 років) ( а.с.90).
Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою від 15.07.2025 ( а.с.99), в якій, зокрема просив надати пояснення чому у різних обласних Головних управліннях Пенсійного фонду відбувається неоднакові підрахунки стажу роботи для виходу на пенсію; також пояснити які його дії повинні бути в подальшому, так як він виконав всі умови Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 18.04.2025 № 112250001449, а прийшла знову відмова.
Відповідач листом № 64-30-6591/ш-02/8-1100/25 від 11.08.2025 року ( а.с.100) повідомив позивача, що ним 24.06.2025 подано до Головного управління заяву про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону № 1058, яку розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, рішенням якого від 01.07.2025 № 112250001449 відмовлено в призначенні такої пенсії з підстав відсутності необхідного страхового стажу (25 років). Обчислений згідно з наданими документами та даними, що містяться в Реєстрі застрахованих осіб, страховий стаж позивача склав 22 роки 4 місяці 11 днів. При цьому, до страхового стажу, згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 21.07.1986, не зараховано період роботи у фермерському господарстві “Пая” з 16.08.1990 по 24.04.1993, з причин відсутності інформації про сплату страхових внесків. Листом Головного управління від 29.07.2025 № 1100-0305-8/43087 позивача повідомлено про прийняте Рішення, із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Не погоджуясь з вказаним рішенням позивач звернулась з позовом до суду.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно ч. ч. 2, 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1) передбачає, що після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (пункт 4.2 Порядку № 22-1).
Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи (пункт 4.3 Порядку № 22-1).
Суд зазначає, що заява позивача від 15.07.2025 ( а.с.99) по формі та по суті не є заявою про призначення пенсії.
Лист відповідача № 64-30-6591/ш-02/8-1100/25 від 11.08.2025 року, який позивач просить визнати протиправним та скасувати, за своїм змістом не є рішенням уповноваженого суб`єкта про відмову у призначенні пенсії.
Отже, у спірних правовідносинах Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області виконало функції з прийняття документів, натомість безпосередній розгляд заяви позивача і доданих до неї матеріалів та прийняття акту розпорядчого характеру у формі рішення здійснило саме Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.
Таким чином, суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах щодо зарахування до страхового стажу та призначення пенсії виступає Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.
У свою чергу вимоги позивача у спірних правовідносинах до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області суперечать приписам Порядку № 22-1, оскільки останнє не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу.
Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області в спірних правовідносинах, на переконання суду, не порушило права позивача, про захист якого він просить.
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, у задоволенні яких належить відмовити.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.
Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7А, м. Кропивницький, 25009, ЄДРПОУ 20632802) про визнання протиправним та скасування рішення, а також зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду А.В. САГУН