Справа №345/7436/25 
Провадження № 2/345/594/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.06.2026 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі
головуючого судді Сирка Й.Й., 
з участю секретаря судового засідання Слободян Т.Я., 
представника позивача Ткаченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,
в с т а н о в и в :

29.12.2025 ТОВ «Коллект центр» (далі – Товариство, позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 147 288,10 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.02.2020 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, відповідачем цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) підписано з ТОВ «Інфінанс» (первісний кредитор) договір про надання позики, в тому числі й на умовах фінансового кредиту, а позичальником отримано на свій банківський картковий рахунок грошові кошти в сумі 11 000,00 грн. Під час ідентифікації позичальника останній пройшов однозначне встановлення особи через вебсайт кредитодавця. Кредитні кошти (транш) за договором № 0986557009 від 11.02.2020 надано строком на 30 днів. Строк дії договору – 3 роки. Відсоткова ставка - 1,75% за один день користування кредитними коштами. Отримання кредитних коштів за відповідним договором відбулося на підставі пропозиції (оферти) кредитодавця згідно з підписаною позичальником заявкою-анкетою № 2628582268 від 25.02.2020 на отримання чергової суми кредиту (траншу) та прийняттям (акцепту) пропозиції про її надання. Відповідач підтвердив, що ознайомлений зі всіма істотними умовами договору і йому надано попередньо повну та вичерпну інформацію з приводу кредитування. Незважаючи на строкову передачу відповідачу в користування грошових коштів, позичальник не виконав своїх зобов`язань, що є грубим порушенням чинного законодавства України та умов договору, внаслідок чого утворилася заборгованість на зазначену вище суму, яка є документально підтвердженою. В добровільному порядку відповідач не погашає борг, тому позивач просить позов задовольнити. Невиконані позичальником умови договору та право вимоги первісного кредитора ТОВ «Інфінанс» перейшло до ТОВ «Коллект центр» на підставі укладених договорів про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги. Позивач наголошує, що предметом спору в цій справі є вимога Товариства про стягнення з відповідача заборгованості за невиконаним позичальником договором, яка включає крім тіла (основної) суми кредиту, нараховані первісним кредитором проценти за період з 25.02.2020 до 10.02.2023. Просить також стягнути з відповідача усі попередньо заявлені та фактично понесені судові витрати. Позивач наголошує, що розмір боргу відповідача перед Товариством становить 219 475,60 грн, з яких борг за нарахованими процентами – 202 315,60 грн, решта – неповернута сума тіла позики (кредиту) Однак враховуючи вимоги розумності та співмірності Товариство просить стягнути на свою користь 147 288,10 грн боргу, зменшивши до стягнення несплачену заборгованість за процентами до 136 288,10 грн. 
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.01.2026 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.
Розгляд справи в межах підготовчого провадження неодноразово відкладався за клопотанням Товариства та інших, незалежних від суду причин.
Ухвалою суду від 04.02.2026 задоволено клопотання представника позивача у справі, витребувано від АТ «КБ «Приватбанк» письмову інформацію щодо належності відповідачу банківської платіжної картки, фінансового (мобільного) номера телефону за відповідною карткою та руху коштів за номером відповідної картки у період з 25.02.2020 до 01.03.2020.
Підготовче провадження у справі закрито ухвалою суду від 31.03.2026.
02.06.2026 проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду з відкладенням виготовлення його повного тексту на строк не більше десяти днів.
У межах встановленого судом процесуального строку відповідач 12.01.2026 в особі свого представника ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву ТОВ «Коллект центр», за змістом яких стверджується про відсутність, на його думку, належних та достовірних доказів укладення між позичальником та первісним кредитором договору про надання грошових коштів в позику, перерахування коштів первісним кредитором ТОВ «Інфінанс» за реквізитами банківської платіжної картки позичальника, підписання одноразовим електронним підписом (ідентифікатором). На переконання сторони відповідача, наявні у справі докази перерахування кредитних коштів не відповідають за формою та змістом нормативно-правовим актам Національного банку України щодо безготівкових розрахунків в національній валюті. Загалом, ТОВ «Коллект центр» також не доведено надіслання відповідачу первісним кредитором одноразового електронного підпису та реєстрації позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі цього кредитора перед отриманням грошових коштів. Водночас, представник стверджує, що позичальник ОСОБА_1 навіть згідно з наданими Товариством копіями документів акцептувала оферту первісного кредитора, які вказують на погоджений між сторонами строк кредитування тривалістю 30, а не 545 календарних днів, за які протиправно нараховано проценти.
У відповіді на відзив від 15.01.2026 представник ТОВ «Коллект центр», керівник Товариства, ОСОБА_3 заперечила повністю викладені стороною відповідача аргументи, зазначаючи, що наявні у справі докази з приводу укладення та виконання умов договору первісним кредитором є належними і допустимими, такі не містять суперечностей. ТОВ «Інфінанс» є небанківською фінансовою установою, на яку не поширюються нормативні акти Національного банку України щодо обов`язку банків формувати облікові документи за укладеними кредитними договорами. Згідно з правилами надання ТОВ «Інфінанс» грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, які були чинні на момент укладення кредитного договору з відповідачем у редакції наказу первісного кредитора ТОВ «Інфінанс» від №11/2 від 11.05.2019, та виступали невід`ємною частиною цього договору, Товариство застосовує обліково-реєструючу систему, яка не має жодного стосунку до діяльності банків в України. При цьому первісний та наступні кредитори не є банками, а установами, котрі здійснюють свою діяльність на підставі ліцензійних умов надання фінансових послуг. Наголосила, що до предмета спору в цій справі належить стягнення заборгованості за п`ятим траншем кредитних коштів, виділення яких без попереднього та повного виконання позичальником своїх зобов`язань за попередніми траншами є неможливим (кредитний ліміт за умовам договору є відновлювальним). Відповідач уклав договір на сайті кредитодавця, без здійснення входу на який договірні відносини є неможливими, що відповідає правовій позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19. На думку автора відповіді на відзив, позивальник свідомо на вигідних для себе умовах отримала грошові кошти в позику з умовою сплати процентів за весь період фактичного користування, в тому числі й після порушення взятих на себе грошових зобов`язань (з моменту прострочення). Окремо звернула увагу суду, що відповідач вносила грошові кошти з метою виконання своїх зобов`язань, а, отже, визнала у повному обсязі існування кредитних правовідносин та відповідних зобов`язань. 
24.03.2026 у додаткових письмових поясненнях представник Товариства зазначила, що предметом спору в цій справі є лише обставини отримання та повернення позичальником п`ятого траншу, тому немає потреби з`ясовувати умови встановлення та виконання ОСОБА_1 усіх попередніх траншів грошових коштів. 
Інших заяв по суті справи та додаткових письмових пояснень до суду не надходило.
Суд повідомляв сторону відповідача про дату, час і місце проведення судових засідань, проте ні ОСОБА_1 , ні її представник участі в розгляді справи не брали з невідомих причин.
Заслухавши надані в режимі відеоконференції пояснення представників Товариства ОСОБА_3 , Єськової О.В., Білонучкіної Т.П. та дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав.
Відповідно до ст.12-13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
В свою чергу, положеннями ст.525-527 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами ст. 629 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Пунктом 3 ст. 207 ЦК України визначено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Як вбачається з матеріалів справи відповідач уклала договір про надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 0986557009 від 11.02.2020 (далі – кредитний договір) із ТОВ «Інфінанс» шляхом використання одноразового електронного ідентифікатора. Грошові кошти (п`ятий за порядком транш) в сумі 11 000,00 грн перераховані 25.02.2020 на банківську платіжну картку відповідача, емітовану в АТ «КБ «Приватбанк», що підтверджується наданою на виконання ухвали суду про витребування доказів письмовою інформацією банку-емітента №20.1.0.0.0/7-260210/82815-БТ від 13.02.2026.
25.02.2020 ОСОБА_1 заповнено та підписано одноразовим ідентифікатором заявку-анкету № 2628582268 на отримання траншу кредиту, в якій потенційний позичальник просить після заповнення значної частини персональних даних (номер паспорта, РНОКПП, дати народження та місця проживання, відомостей щодо освіти та сімейного стану, повних реквізитів банківської платіжної картки, робочих номерів мобільних телефонів тощо) надати кредит в сумі 11 000,00 грн. Заявка підписана одноразовим електронним ідентифікатором 9s7v0d. Текст підписаної заяви містить пряме підтвердження особи про ознайомлення потенційного позичальника з всією необхідною інформацією для усвідомленого вибору фінансової послуги. Згідно з акцептом (прийняттям) пропозиції ТОВ «Інфінанс» основних умов отримання траншу кредитних коштів за договором, який підписаний відповідачем у цій справі за допомогою зазначеного вище того самого електронного ідентифікатора фізична особа ОСОБА_1 : висловила згоду на отримання кредиту в розмірі 11 000,00 грн строком на 30 днів з відсотковою ставкою 1,75% за один день користування кредитом; ознайомлена з Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами прогарами «POZICHKA» (далі - Правила). Викладені у розрахунку ТОВ «Інфінанс» відомості про перерахування 5-го траншу кредитних коштів за вказаними позичальником платіжними реквізитами повністю підтверджуються змістом інформації банку-емітента, про яку йшлося вище у цьому рішенні суду.
При цьому суд відзначає, що у виписці АТ «КБ «Приватбанк» відомості про рух коштів за реквізитами платіжної картки ОСОБА_1 повністю співпадають із відомостями довідки сервісу онлайн платежів iPay.ua ТОВ «Універсальні платіжні системи» від 08.07.2025 № 10375_25708142135.
Будь-яких обґрунтованих сумнів у наведених в позовній заяві відомостях щодо перерахування 25.02.2020 5-го траншу кредитних коштів відповідачу за наведеними платіжними реквізитами після підписання одноразовим електронним ідентифікатором заявки-анкети та акцепту позиції кредитодавця в суду немає. Пропозиція про надання кредитних коштів та її акцепт містять також необхідні істотні умови кредитування.
Суд зазначає, що особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VIII. Частиною 12 ст. 11 цього Закону встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Цей правочин вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, й укладення цього договору в запропонованій формі відповідає внутрішній волі позичальника.
Звертаючись до суду з цим позовом, ТОВ «Коллект центр» просить крім основної суми (тіла) кредиту стягнути з відповідача нараховані проценти, які розраховані первісним та наступними кредиторами до 10.02.2023, тобто на весь період строку дії кредитного договору.
Із копії кредитного договору від 11.02.2020 вбачається наступне:
(п.1.1.) кредитодавець надає позичальнику кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах цього договору, а також згідно з Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Pozichka», які є невід`ємною частиною Договору (далі - Правила), а позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами;
(1.2.) кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії Договору – 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем; строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору: Додатку №1 та Додатку №2 до Договору – при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору – при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту;
(1.6.) максимальний строк користування кредитом – 30 днів, максимальна відсоткова ставка за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості – 1,75%; розмір відсотків за один день користування кредитом (траншем) та річна відсоткова ставка визначаються сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору – при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту;
(1.9.) дія цього договору вважається продовженою на наступні 36 календарних місяців, якщо до закінчення строку дії договору жодна із сторін письмово не повідомила іншу сторону про його припинення у зв`язку з закінченням строку дії договору;
(1.10.) строк останнього траншу не може перевищувати строк, вказаний в п. 1.2. Договору, тобто із врахуванням строку, вказаного у Додатках № 3 та № 4 до кредитного договору;
(1.11.) за продовження/зміну строку дії користування поточним кредитом (траншем), позичальником сплачуються нараховані відсотки (у разі наявності, штрафні санкції на вимогу кредитодавця) за основним боргом до дня здійснення продовження строку дії поточного кредиту.
(1.15.) розмір кредиту (траншу), строк користування кредитом (траншем), вартість кредиту (траншу) у грошовому вираженні, реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) визначається сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору – при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту;
(2.3.) кредитодавець має право на відступлення права вимоги за даним договором будь-кому без згоди на це позичальника.
(2.7.) позичальник має право в межах строку користування кредитною лінією подавати необмежену кількість запитів на отримання чергового кредиту (траншу) на умовах, визначених договором;
(3.1.1. п.3.1.) другий, третій, четвертий та наступний фінансовий кредит (транш) надається позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної позичальником Заявки – анкети та Додатку №4, які є невід`ємною частиною даного Договору. В Заявці-анкеті на отримання другого та наступних траншів кредиту зазначається сума кредиту (траншу), строк користування, у Додатку №4 зазначається відсоткова ставка за кожен день користування кредитом, річна відсоткова ставка, загальна вартість такого кредиту (траншу), реальна річна процентна ставка та інше;
(3.4.) сторони домовились та визнають, що відносини між кредитодавцем та позичальником з приводу: 1) умов надання та отримання кредиту; 2) порядку нарахування відсотків, повернення (погашення) кредиту, сплати відсотків та інших платежів за договором; 3) порядку продовження/зміни строку дії користування поточним кредитом (траншем), пролонгації; 4) інших умов, що стосуються обслуговування кредиту зі сторони позичальника, регулюються цим договором, Правилами з усіма змінами, доповненнями до нього, діюча редакція яких розміщена на Інтернет-сторінці (вебсайті) кредитодавця за однією з наведених електронних адрес: www. pozichka.ua, www. pozichka.com.ua, Заявки-анкети (Електронної заявки);
(3.5.) сторони окремо погодили, що у випадку користування позичальником кредитом (траншем) понад строк, встановлений відповідно до п.1.15. договору або додатковими угодами між сторонами, зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період фактичного користування кредитом (траншем), при цьому у випадку, якщо відсоткова ставка за користування кредитом (траншем), що встановлена відповідно до п.1.15 цього Договору менша ніж 1,75 (одна ціла сімдесят п`ять сотих) відсотків від суми кредиту (траншу) за кожен день користування кредитом (траншем), то правила нарахування процентів за відсотковою, ставкою визначеною відповідно до п.1.15. договору скасовуються з першого дня прострочення кредитом (траншем) і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом (траншем), а саме 1,75 % за кожен день користування кредитом (траншем), починаючи з дати першого дня прострочення строкового повернення кредиту (траншу) і до дня повного повернення кредиту (траншу). При чому сторони погодили, що кредитодавець має право застосувати до позичальника одноразовий штраф за неналежне виконання умов договору у зв`язку з неповерненням кредиту позичальником у обумовлений строк сторонами, який розраховується як сума залишку коштів за кожний день користування кредитом (траншем), в період строкового користування кредитом (траншем) помножена на відсоткову ставку, яка розраховується по формулі 1,75% мінус відсоткова ставка, встановлена відповідно до п.1.15. договору;
(5.1.-5.2.) у випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього договору, винна сторона несе відповідальність, визначену цим договором, Правилами та чинним законодавством України; порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору.
Текст договору підписаний позичальником ОСОБА_1 електронним підписом у вигляді одноразового ідентифікатора, вираженого в алфавітно-цифровій послідовності 4d2z0q.
У цій справі суду належить дати правову оцінку правомірності нарахування первісним та всіма наступними кредиторами процентів позичальнику за користування кредитом виходячи зі змісту умов кредитного договору, істотні умови якого викладені неоднозначно.
Так, зі змісту п. 1.6., 1.10.,1.15., 3.5. договору вбачається, що розмір другого та всіх наступних траншів кредиту, строк користування цими траншами, а також розмір процентів за користування кредитними коштами (відповідними траншами) повинен визначатися Додатками № 3 та № 4 до кредитного договору, яких у матеріалах справи немає.
Пункт 3.5. договору прямо вказує про можливість користування позичальником кредитом (або траншем) понад строк, визначений п.1.15. договору, натомість останній з цих пунктів містить винятково посилання на Додатки № 3 та № 3 до кредитного договору. Проценти за понадстрокове користування кредитом (траншем) можуть визначатися лише як різниця між сумою процентів, обчислених за ставкою 1,75% від залишку неповернутих коштів та сумою процентів, обчислених за ставкою, що визначена п.1.15. договору. 
Водночас суд зазначає, що п. 3.4. зазначає, що у відносинах між сторонами в тому числі з питань обчислення і нарахування процентів, строку користування кредитом (траншем) необхідно також враховувати зміст Правил та Заявки-анкети.
Згідно з п. 4.11. Правил підтвердженням згоди позичальника на отримання фінансового кредиту (йдеться лише про згоду) є підписання позичальником Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №4 до Договору – при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту, на відміну від змісту пп.3.1.1. п.3.1. договору, який вказує, що у Додатку № 4 зазначається відсоткова ставка за кожен день користування кредитом, річна відсоткова ставка, загальна вартість такого кредиту (траншу), реальна річна процентна ставка та інше.
Пунктом 6.1. Правил визначено, що у разі прийняття кредитодавцем позитивного рішення про надання потенційному позичальнику фінансового кредиту ТОВ «Інфінанс» генерує індивідуальну частину електронного договору, що є офертою та містить всі істотні умови.
Далі в п.6.2. Правил чітко зазначено, що кожен з позичальників ознайомившись з усіма істотними умовами оферти надає згоду шляхом направлення повідомлення кредитодавцю, яке підписується відповідно до абз. 2 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме шляхом введення у спеціальному полі під акцептом, який містить усі істотні умови договору, одноразового ідентифікатору, який відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
В процесі розгляду цієї справи суд неодноразово намагався з`ясувати в представників Товариства наявність та зміст Додатків № 3 та № 4 до кредитного договору, проте з пояснень останніх вбачається, що таких додатків немає, проте істотні умови кредитного договору від 11.02.2020 визначені безпосередньо лише наданими до матеріалів справи та підписаними первісним кредитором і позичальником офертою та акцептом цієї оферти від 25.02.2020 щодо отриманого позичальником 5-го траншу кредиту.
Водночас, зміст оферти та акцепту містить лише умови щодо отриманого позичальником ОСОБА_1 5-го траншу кредиту в сумі 11 000,00 грн зі строком користування 30 днів з умовою сплати процентів, обчислених за ставкою 1,75% за один день користування кредитом. Жодних інших умов користування та повернення зазначеного траншу позичальником тексти оферти та акцепту не містять.
Зважаючи на відсутність Додатків № 3 та № 4, на які міститься пряме посилання в п.3.5. договору нарахування первісним та наступними зміненими кредиторами процентів позичальнику за понадстрокове користування кредитними коштами є неможливим.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Товариства про стягнення з відповідача процентів за понадстрокове користування позикою суд додатково керується й такими мотивами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 в справі №444/9519/12ц (провадження № 14-10цс18) викладено висновок, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».
Суд вважає, що первісний та наступні кредитори не мали підстав здійснювати нарахування відсотків поза межами строку кредитування, який чітко встановлений умовами договору тривалістю 30 днів.
Крім того, залишається незрозумілою ситуація, у які строки та в якому розмірі позичальник міг вносити проценти за користування коштами після закінчення строку кредитування, який закінчився через 30 днів від дня отримання 5-го траншу, тобто 25.03.2020 (у лютому 2020 року – 29 календарних днів).
Поняття строк виконання зобов`язання і термін виконання зобов`язання охарактеризовані у ст. 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.
Припис абз. 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.
Поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, а регулятивна норма ч.1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч.2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16).
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
У ч.3 ст. 6 ЦК України зазначено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Тобто частина третя ст. 6 ЦК України не допускає встановлення договором умов, які не відповідають закону.
Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі ст. 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд. У такому разі, проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень ст. 625 ЦК України.
Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як ст. 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Зазначений правовий висновок сформульовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 в справі № 910/4518/16, який є обов`язковим до застосування.
Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Тому при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, в т.ч. графіком платежів та умовами договору, а не завуальованими, неоднозначними умовами, які дозволили кредитодавцю нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом поза чітко визначеним у договорі строком кредитування.
Одними із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Конституційний Суд України своєму рішенні (справа №1-12/2013) від 11.07.2013 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" зазначив, що з огляду на приписи ч.4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Відсутність позову про визнання недійсними умов кредитного договору як оспорюваного правочину чи заперечень щодо його умов не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом кредитора до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.
У підписаному відповідачем акцепті оферти первісного кредитора ТОВ «Інфінанс» зазначено про відсоткову ставку у розмірі 1,75% за один день користування кредитом, яка застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. 
Суд знову повертається до змісту п.3.5. кредитного договору, відповідно до якого у випадку продовження позичальником користування кредитом (траншем) до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом (траншем), а саме 1,75 % за кожен день користування кредитом (траншем), починаючи з дати першого дня прострочення строкового повернення кредиту (траншу) і до дня повного повернення кредиту (траншу). Згідно з цим пунктом договору сторони навіть погодили, що кредитодавець має право застосувати до позичальника одноразовий штраф за неналежне виконання умов договору у зв`язку з неповерненням кредиту позичальником у обумовлений сторонами строк. 
Відтак, для суду є очевидним, що неповернення позичальником кредиту (траншу) після закінчення строку кредитування з наступного 31-го дня кредитодавець кваліфікує дії позичальника як прострочення виконання грошових зобов`язань останнього із подальшим нарахуванням процентів та штрафу, тобто саме як плату за неправомірну поведінку позичальника. 
Таким чином, за неправомірну поведінку, яка може настати винятково у разі неповернення чужих коштів (тіла кредиту з процентами) після закінчення встановленого у договорі строку кредитування, розроблений кредитором ТОВ «Інфінанс» та підписаний позичальником кредитний договір передбачає відповідальність споживача, яка регулюється нормою ч.2 ст.625 ЦК України, що виключає можливість одночасного нарахування кредитодавцем інших процентів за правомірну поведінку, які не передбачені нормами цивільного законодавства України. Вимог про стягнення процентів річних як міри відповідальності Товариство до відповідача не пред`явило, зазначені вимоги також не виступали предметом договорів про відступлення (купівлю-продаж) прав вимог під час зміни всіх кредиторів.
За наведених обставин суд вважає, що нараховані проценти поза строком кредитування з 26.03.2020 до 10.02.2023, обчислені за ставкою 1,75% за один день користування кредитом, до стягнення не підлягають. Отже, заборгованість за процентами складатиме лише 5 773,10 грн, яка враховує сплату 08.06.2021 позичальником ОСОБА_1 1,90 грн (5 775,00-1,90).
До того ж, відповідно до п.6 «Перехідних та прикінцевих положень» Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 № 1734-VIII у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності (24.12.2023) Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" 22.11.2023 № 3498-IX (далі – Закон № 3498), у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом № 3498, споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. 
Таким чином, позов необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь ТОВ «Коллект центр» 11 000,00 грн заборгованості за основною сумою (тілом) кредиту та 5 773,10 грн нарахованих процентів за період з 25.02.2020 до 25.03.2020, які обчислені за ставкою 1,75% за один день користування кредитом, а разом стягнути борг в сумі 16 773,10 грн.
Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі частково задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог (11,38% від заявлених до стягнення сум грошових коштів), підлягають стягненню з відповідача на користь Товариства судові витрати зі сплати судового збору в сумі 277,94 грн та 2 845,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.263-265,268,354 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (код ЄДРПОУ 44276926, місцезнаходження: 01133, м.Київ, вул. Мечнікова, буд.3, офіс 306) заборгованість за договором № 0986557009 від 11.02.2020 у розмірі 16 773,10 грн, з яких 11 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 5 773,10 грн – заборгованість за нарахованими, але не сплаченими процентами.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» судовий збір у розмірі 277,94 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 2 845,00 грн.
Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Повне рішення суду складено та підписано 12.06.2026.

Суддя