ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/665/25  Номер провадження 22-ц/814/2150/26	Головуючий у 1-й інстанції Кириченко О. С.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Обідіної О.І.,
суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л.,
за участю секретаря: Дороженка Р.Г.,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційні скарги представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Грибовода Віталія Васильовича, представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Костенка Володимира Олександровича, малолітньої ОСОБА_3 в особі її законного представника ОСОБА_4 на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 21 січня 2026 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , малолітньої ОСОБА_3 в особі її законного представника ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Диканської селищної ради, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Міністерства оборони України про встановлення факту перебування на утриманні,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2025 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просила встановити факт перебування її на утриманні свого онука ОСОБА_7 - з 2009 року до дня його смерті – ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що є бабусею загиблого під час виконання обов`язків військової служби щодо забезпечення оборони України 29.01.2023 військовослужбовця ОСОБА_8 . 
У зв`язку з ухиленням його матір`ю від батьківських обов`язків, ОСОБА_9 з шестирічного віку проживав разом з нею та перебував на її повному утриманні. Вона несла витрати на харчування, одяг, навчання, лікування, інші потреби онука, забезпечувала йому належне виховання, догляд та утримання.
Після досягнення онуком повноліття та працевлаштування останній надавав їй постійну, регулярну матеріальну допомогу, здійснював за нею догляд, піклувався та придбавав все необхідне. 
З огляду на те, що її пенсії було недостатньо для покриття всіх необхідних витрат. ОСОБА_10 здійснював оплату комунальних послуг, купував їй продукти харчування, ліки, придбав телевізор та власним коштом здійснив ремонт у квартирі. 
Після одруження онук продовжував постійно фінансово утримувати її, допомагаючи як фінансово, так і своєю працею, а коли шлюб з дружиною було розірвано, він знову повернувся до неї жити.
Під час перебування в лавах ЗСУ онук продовжував надсилати на її картковий рахунок кошти, перерахувавши за період з липня 2022 року по січень 2023 року 45725,89 грн., а також надавав гроші готівкою.
Отримана нею пенсія за цей же період склала лише 26255,16 грн., що свідчить про те, що її доходи були значно меншими за кошти, надані онуком.
Вважає вказані обставини належними доказами перебування її на утриманні онука з 2009 року по 2023 рік.

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 21 січня 2026 року позов задоволено.
Встановлено факт, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувала на утриманні свого внука ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2009 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто до дня загибелі військовослужбовця ОСОБА_7 .
Вказаний факт встановлюється для вирішення позивачем ОСОБА_5 питання щодо отримання передбачених чинним законодавством соціальних пільг, гарантій та компенсацій, визначених Законом України "Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей", та одноразової грошової допомоги після загибелі військовослужбовця ОСОБА_7 .

Задовольняючи заявлені вимоги, суд дійшов висновку про доведеність позивачем обставин щодо її перебування на утриманні онука протягом тривалого періоду часу. 

Не погодившись з рішенням суду адвокат Грибовод В.В. в інтересах ОСОБА_1 (батька військовослужбовця) подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. 
Вказує, що суд не дав оцінки показам всіх допитаних в ході розгляду справи свідків, а саме членам родини загиблого ОСОБА_7 , які спростовували факт його проживання з бабусею з 2018 по 2023 рік та перебування її на утриманні останнього на постійній основі.
Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази існування доходів як самого позивача, так і її онука ОСОБА_7 за вказаний період, що не дає змоги порівняти ці доходи та дійти висновку про те, що отримана від онука матеріальна допомога була єдиним та постійним джерелом існування позивача. 
Також апеляційна скарга подана представником відповідача ОСОБА_2 (мати військовослужбовця) - адвокатом Костенком В.О., який звертає увагу, що ОСОБА_7 мав частку в нерухомому майні, а саме в квартирі, в якій постійно проживає позивач, а отже надані нею докази здійснення ремонту за отримані від онука кошти не є свідченням того, що таким чином він утримував позивача, тоді як грошові перекази під час військової служби не носять систематичного характеру, за їх рахунок здійснювалась оплата комунальних платежів за квартиру, яка є спільною сумісною власністю членів їх родини, та частково кошти перераховувались на лікування та поховання його дядька.
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_4 (дружина загиблого військовослужбовця), яка подана в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , заперечує факт утримання її колишнім чоловіком своєї бабусі, оскільки під час їх спільного проживання в шлюбі він віддавав їй свої кошти на ведення домашнього господарства та утримання доньки.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, доходить висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 є бабусею ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Його батьками є відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Згідно копій витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 09.02.2023 № 32-РС, довідки Військової частини НОМЕР_1 від 10.03.2023, витягу з протоколу засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців (протокол № 613 від 20.03.2023) вбачається, що солдат ОСОБА_7 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок відкритої рани задньої стінки грудної клітки, вогнепального поранення грудної клітини, вибухової травми, смерть настала внаслідок дій передбачених законом та воєнних операцій і пов`язана із виконанням обов`язків військової служби (захистом Батьківщини).
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Диканським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
З копій довідок ЦНАП Диканської селищної ради від 13.07.2023 та від 17.07.2023 вбачається, що ОСОБА_7 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 20 жовтня 2005 року по 10 лютого 2023 року. За цією адресою разом з ним були зареєстровані ОСОБА_5 , та ОСОБА_2 .
Згідно копій свідоцтва про право власності на житло від 12.12.2008 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.12.2008 № 21447177, квартира АДРЕСА_2 , належить на праві приватної спільної часткової власності (кожному по 1/4 частини) ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та ОСОБА_11 .
З приєднаних до матеріалів справи доказів – платіжних інструкцій - вбачається здійснення переказів від ОСОБА_7 ОСОБА_5 : 22.02.2022 – 552,76 грн., 14.09.2022 – 10050 грн., 13.11.2022 – 5025,13 грн., 06.12.2022 – 10000 грн., 11.01.2023 – 10049 грн.,13.01.2023 – 10049 грн.

При ухваленні рішення суд першої інстанції, оцінивши надані позивачем докази та прийнявши до уваги покази допитаних в судовому засіданні свідків, дійшов висновку про доведеність заявлених ОСОБА_5 вимог про її перебування на утриманні онука ОСОБА_7 з 2009 року по день його загибелі.

Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком суду з огляду на наступне. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту зокрема перебування фізичної особи на утриманні.
Згідно п.1 ч.1 ст.10 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, зазначених у цій статті, належать, зокрема, утриманці загиблого (померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія.
Відповідно до ч.4 ст.16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, зокрема, утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
В ході розгляду справи було встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_7 загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання ним обов`язків військової служби, тому право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, діти, які не досягли повноліття та утриманці загиблого (померлого). 
В даному випадку таке право поширюється на батьків загиблого - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та його дитину ОСОБА_3 , законним представником якої є ОСОБА_4 .

Звертаючись до суду з позовом про встановлення факту перебування на утриманні, бабуся загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 вказувала, що онук з раннього дитинства проживав спільно з нею, перебував на її утриманні, саме вона займалась його вихованням, дбала про здоров`я, освіту та дозвілля. 
Мати хлопчика життям сина не цікавилась, зловживала алкоголем, влаштовувала своє особисте життя та не проживала разом з ними. Після досягнення повноліття ОСОБА_10 був працевлаштований, отримував регулярну зарплату, з якої надавав їй кошти, постійно піклувався за неї, придбавав ліки, продукти, робив ремонт в квартирі, а після мобілізації перераховував кошти в розмірі, який значно перевищував розмір її пенсії, що свідчить, що саме його допомога і була основним джерелом її існування до загибелі онука. 
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Предметом доказування в даній справі є доведеність факту перебування ОСОБА_5 на утриманні онука ОСОБА_7 .
Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ч. 1 ст. 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.
Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Тому, отримання заявником інших виплат не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування його на утриманні.
Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.
Отже, на підтвердження (спростування) перебування фізичної особи на утриманні померлого закон вимагає надання відповідних доказів (наприклад, довідки про склад сім`ї, спільне проживання або утримання, медичні документи, виписки з банківських рахунків, довідки про доходи, чеки, квитанції, договори про оплату комунальних, навчальних, медичних послуг, показання свідків, фото/відеоматеріали, листування (особистого або ділового характеру), які зумовлюють дослідження судом обставин приватного життя утриманця та особи, яка надавала утримання.
Таким чином в даному випадку доведенню підлягає факт утримання ОСОБА_7 своєї бабусі ОСОБА_5 з 2009 року до загибелі останнього в січні 2023 року.
Перевіряючи доводи апеляційних скарг, колегія суддів погоджується з твердженнями апелянтів про те, що суд першої інстанції при розгляді справи здійснив невірну правову оцінку наданих стороною позивача доказів на підставі чого дійшов помилкового висновку про доведеність запитуваного факту. 
Так, покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 доводять факти надання онуком ОСОБА_10 матеріальної допомоги своїй бабусі, в квартирі якої він проживав з дитинства, був там зареєстрований та йому як члену сім`ї належала її частина .
Саме на утримання квартири та здійснення оплати за житлово-комунальні послуги, ОСОБА_7 як співвласником передавались кошти ОСОБА_5 . 
Аналізуючи покази зазначених свідків можливо дійти висновку, що останні стосуються обставин, пов`язаних з фактами надання онуком певної матеріальної та фінансової допомоги бабусі, з якою в нього з дитинства були люблячі та доброзичливі відносини, але останні не містять посилань на обставини, які б свідчили про систематичність такої допомоги протягом вказаного позивачем періоду і що померлий виконував обов`язок щодо утримання бабусі як члена своєї сім`ї. 
Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 перебував в шлюбі з ОСОБА_4 , від якого вони мають спільну дитину ОСОБА_3 . 
В цей проміжок часу, враховуючи наявність малолітньої дитини та перебування дружини в декретній відпустці, на утриманні у ОСОБА_7 були його донька та дружина, а джерелом існування подружжя - заробітна плата останнього. 
Після розірвання шлюбу ОСОБА_7 як батько дитини на користь ОСОБА_4 сплачував аліменти, проте здійснював це нерегулярно, у зв`язку з чим за аліментами мала місце заборгованість.
Інші приєднані позивачем докази щодо придбання сантехнічних виробів, будівельних матеріалів в 2012 році, отримання кредиту та купівля в 2020 році телевізору, на підтвердження чого надані квитанції та товарні чеки, не свідчать про утримання ОСОБА_5 своїм онуком.
В зазначених документах взагалі відсутні дані хто є покупцем і хто здійснював оплату за придбані товари, а відтак останні не є належними та допустимими доказами та не стосуються предмета доказування. 
З платіжних інструкцій вбачається переказ Токарем Є.Е. коштів на ім`я ОСОБА_5 : 22.02.2022 – 552,76 грн., 14.09.2022 – 10050 грн., 13.11.2022 – 5025,13 грн., 06.12.2022 – 10000 грн., 11.01.2023 – 10049 грн.,13.01.2023 – 10049 грн.
Разом з цим, останні також не доводять факт що основним і постійним джерелом засобів до існування ОСОБА_5 була допомога з боку ОСОБА_7 як особи, на утриманні якого вона перебувала.
Перш за все, такі перекази не мають ознак систематичності, зокрема про це свідчить факт першого переказу в лютому 2022 року, тоді як наступний мав місце лише у вересні 2022 року, що спростовує твердження позивача про те, що основним джерелом її доходу була постійна фінансова допомога зі сторони онука. 
Крім того, позивач мала особисте джерело доходу - пенсію, щомісячний розмір якої складав 3070,56 грн. – 5466,51 грн. 
Також колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи фактично відсутні належні докази, які б дали суду об`єктивну можливість порівняти доходи ОСОБА_7 та його бабусі ОСОБА_5 , що є необхідним при встановленні юридичного факту перебування особи на утриманні.
Між тим, суд першої інстанції вказані обставини взагалі не досліджував та не з`ясовував шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших одержуваних позивачем доходів.
Оскільки позивачем не надано будь-яких доказів розміру доходу ОСОБА_7 впродовж 2009 - 2023 років по справі не представляється можливим зробити висновок про те, що дохід останнього був єдиним та постійним джерелом її існування, від якого вона мала фінансову залежність на момент загибелі онука. 
Сумнівним вважає колегія суддів і акт від 19.02.2025 депутата Диканської селищної ради Педик Т. про підтвердження факту перебування ОСОБА_5 на утриманні ОСОБА_7 , оскільки він фактично дублює текст заяви ОСОБА_5 до Диканської селищної ради про встановлення факту на утриманні та в силу значного проміжку часу не може охоплювати період з 2009 по 2023 рік.
При цьому листом від 17.03.2025 Виконавчий комітет Диканської селищної ради повідомив про неможливість надання такої довідки, оскільки це не є компетенцією ради. 
Зазначені обставини свідчать про наявність підстав для скасування судового рішення як ухваленого при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд помилково визнав встановленими, з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову. 
Керуючись ст. 367, ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п. 3, 4, 382-384 ЦПК України, колегія суддів, 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Грибовода Віталія Васильовича, представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Костенка Володимира Олександровича, малолітньої ОСОБА_3 в особі її законного представника ОСОБА_4 задовольнити.
Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 21 січня 2026 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , малолітньої ОСОБА_3 в особі її законного представника ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 03 липня 2026 року.

Судді: О. І. Обідіна С.Б. Бутенко Г.Л. Карпушин