ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2026 року 
м. Київ
справа № 372/6826/24
провадження № 61-12492св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (далі - Верховний Суд):головуючого - Крата В. І., суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. (суддя-доповідач)

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1  
на ухвалу Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2025 року у складі колегії суддів: Поливач Л. Д., Стрижеуса А. М., Саліхова В. В.
у справі 
за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) 
до 
відповідача - Фонду державного майна України (далі - відповідач), 
третя особа - Державне підприємство «Спецагролізинг»(далі - ДП «Спецагролізинг»),
про визнання трудових відносин припиненими та зобов`язання вчинити певні дії,
ухвалив постанову про таке:
І. Короткий зміст позовної заяви, судових рішень і вимог заяви
1. У грудні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача за участю третьої особи про визнання трудових відносин припиненими та зобов`язання вчинити певні дії.
2. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 26 лютого 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
3. Додатковим рішенням Обухівського районного суду Київської області від 07 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат.
4. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу.
5. Постановою Київського апеляційного суду від 16 липня 2025 року апеляційну скаргу задоволено, рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 лютого 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким визнано припиненими трудові відносини між позивачем та ДП «Спецагролізинг» щодо виконання ним обов`язків виконуючого обов`язки директора цього підприємства з 30 жовтня 2024 року. Зобов`язано відповідача видати відповідне розпорядження (рішення) щодо виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з розділу «Відомості про органи управління юридичної особи» відомості про позивача як виконуючого обов`язки директора (керівника) ДП «Спецагролізинг». Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір за розгяд справи судом першої інстанції у сумі 1 211,20 грн та на користь позивача - витрати за подання апеляційної скарги у сумі 1 453,44 грн.
6. 17 липня 2025 року представник позивача - адвокат Мельников Д. О. подав до суду апеляційної інстанції клопотання, у якому просив здійснити розподіл судових витрат і стягнути з відповідача 68 000,00 грн витрат на правничу допомогу, надану в суді першої інстанції, та 47 000,00 грн витрат на правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції. Вказав, що такі витрати позивача підтверджуються договором про правничу допомогу від 18 грудня 2024 року та актами прийому-передачі до цього договору від 26 лютого 2025 року і від 17 липня 2025 року.
IІ.Короткий зміст оскарженої ухвали суду апеляційної інстанції
7. Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача та в ухваленні додаткової постанови. 
8. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що представник позивача не обґрунтував причини неможливості подання відповідних доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу до судових дебатів, водночас звернувся із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, пропустивши строк, визначений частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), тому наявні підстави для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у справі, що відповідає положенням статтей 141, 246 ЦПК.
ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
9. У касаційній скарзі позивач просить оскаржувану ухвалу апеляційного суду скасувати і стягнути витрати на правничу допомогу, надану в судах першої та апеляційної інстанцій, на його користь з відповідача.
10. Касаційна скарга мотивована таким:
- заява про стягнення судових витрат на правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції, подана 17 липня 2025 року, тобто у межах п`ятиденного строку, визначеного законом, оскільки постанова Київського апеляційного суду проголошена 16 липня 2025 року. Відповідні докази понесення таких витрат додані до матеріалів справи;
- позивач дотримався вимог закону у частині строків подання доказів та своєчасності повідомлення суду про свої судові витрати;
- технічний запис судового засідання у суді апеляційної інстанції містить достовірну інформацію про те, що адвокат Мельников Д. О. неодноразово заявляв про подання усіх доказів про витрати на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення;
- надмірний формалізм суду апеляційної інстанції у цьому питанні завдає шкоди інтересам правосуддя, суперечить завданню цивільного судочинства та позбавляє позивача права на реалізацію правомірних очікувань щодо відшкодування судових витрат за рахунок відповідача;
- оскільки суд апеляційної інстанції ухвалив нове рішення у справі із скасуванням рішення суду першої інстанції, то саме цей суд здійснює розподіл судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, та витрат на правничу допомогу на всіх стадіях судового розгляду;
- суд апеляційної інстанції передчасно, всупереч наявним у справі доказам відмовив у стягненні з відповідача судових витрат; 
- суд першої інстанції надав оцінку поданим позивачем на підтвердження судових витрат договору про правничу допомогу та акту прийому-передачі (з детальними описом робіт) від 26 лютого 2025 року, визнав реальність та обсяг наданих послуг на підставі отриманих доказів та фактичної участі адвоката в судових засіданнях, проте відмовив позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу через відмову у задоволенні позову.
ІV. Рух справи в суді касаційної інстанції
11. У жовтні 2025 року позивач звернувся із касаційною скаргою.
12. Ухвалою від 23 жовтня 2025 року відкрито касаційне провадження.
13. 10 грудня 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
14. Ухвалою від 20 січня 2026 року справупризначено до судового розгляду.
15. Інші учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.
16. Ухвалою від 22 січня 2026 року справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
17. Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2026 року справу повернуто на розгляд колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
V. Позиція Верховного Суду
18. Переглянувши оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції в межах розгляду справи судом касаційної інстанції (стаття 400 ЦПК), Верховний Суд зазначає таке.
19. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
20. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК).
21. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК).
22. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 137 ЦПК для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
23. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК).
24. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).
25. Частиною першою статті 246 ЦПК визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
26. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК).
27. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною або третьою особою, чи тільки має бути сплачено (див., зокрема, постанови Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18).
28. Коли йдеться про розподіл витрат, понесених на професійну правничу допомогу, то ініціювати це питання має сторона, яка понесла ті витрати, й для цього треба щонайменше заявити/повідомити суду апеляційної інстанції про необхідність їх розподілу за наслідками розгляду справи. Власне з об`єктивованою формою вираження наміру сторони щодо розподілу витрат ще до завершення розгляду справи (чи то в порядку письмового провадження, чи в судовому засіданні) - пов`язується можливість як потім подати протягом п`яти днів докази на підтвердження цих витрат, так і ухвалення на цій підставі додаткового судового рішення (див. постанову Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі № 600/752/22-а).
29. З матеріалів справи вбачається, що при поданні позовної заяви представник позивача заявив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, становить 50 000,00 грн, що є витратами на правничу допомогу. Зазначив, що відповідні докази про розмір понесених витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення (т. 1 а.с. 1-3). До позовної заяви представник позивача додав договір про правничу допомогу від 18 грудня 2024 року.
30. 26 лютого 2025 року суд першої інстанції ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову (т. 1 а.с. 98-102).
31. 20 березня 2025 року, тобто з пропуском строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК, представник позивача подав клопотання про стягнення судових витрат у розмірі 68 000,00 грн, до якого додав акт прийому-передачі до договору про правничу допомогу від 26 лютого 2025 року (т. 1 а. с. 106-107, 109).
32. Суд першої інстанції у задоволенні заяви про стягнення з відповідача судових витрат відмовив у зв`язку з відмовою в позові (див. пункти 2, 3).
33. Під час подання апеляційної скарги представник позивача заявив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, становить 50 000,00 грн, що є витратами на правничу допомогу. Зазначив також, що відповідні докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення (т. 1 а.с. 137-142). 
34. 16 липня 2025 року за результатами розгляду справи судом апеляційної інстанції ухвалено постанову, якою апеляційну скаргу позивача задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову (див. пункт 5).
35. 17 липня 2025 року представник позивача надіслав клопотання про стягнення судових витрат, понесених в суді першої та апеляційної інстанцій (т. 2 а. с. 184). До клопотання додав такі докази: акт прийому-передачі до договору про правничу допомогу від 18 грудня 2024 року, складений 17 липня 2025 року, з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, кількістю витраченого часу та сумою гонорару (т. 2 а. с. 188), а також аналогічний акт прийому-передачі до цього договору, складений 26 лютого 2025 року, та копію клопотання про стягнення судових витрат, яке раніше було подане до суду першої інстанції (т. 2 а. с. 193, 194). Разом з тим, представник позивача вказав, що ордер на надання правової допомоги та договір про правничу допомогу були долучені до матеріалів справи разом з позовною заявою.
36. Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що така заява не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат, до закінчення судових дебатів у справі, та застосував висновки, викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21.
37. Відповідно до висновків, викладених у цій постанові Верховного Суду, у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. У разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.
38. У цій справі заяву про стягнення судових витрат, понесених в суді першої інстанції, разом з доказами представник позивача подав лише 20 березня 2025 року, тобто з пропуском п`ятиденного строку після ухвалення рішення суду, що є підставою для відмови у стягненні цих витрат під час розгляду у суді першої інстанції.
39. Разом з тим, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у стягненні правничої допомоги, наданої під час апеляційного перегляду справи, не врахував, що договір про правничу допомогу від 18 грудня 2024 року був поданий представником позивача разом з позовною заявою, тобто до ухвалення судових рішень у справі. Пунктом 5 цього договору визначено, що підставою для оплати гонорару адвоката є акт прийому-передачі послуг, складений за наслідком ухвалення судового рішення по суті вимог.
40. Акт прийому-передачі з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, кількістю витраченого часу та сумою гонорару 47 000,00 грн під час представництва позивача в апеляційному суді був складений 17 липня 2025 року, тобто після ухвалення судом апеляційної інстанції постанови.
41. Таким чином, докази, які підтверджують остаточний розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції, не існували на час перегляду справи в апеляційному порядку, тому не могли бути подані позивачем до закінчення судових дебатів у справі. 
42. Якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, то вона може подати ці докази разом з відповідною заявою протягом п`яти днів після прийняття рішення по суті позовних вимог.
43. Оскільки позивач до закінчення судових дебатів у справі зробив відповідну заяву щодо попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат та подав докази, які підтверджують такі витрати, протягом п`яти днів після ухвалення апеляційним судом постанови, як це визначено частиною восьмою статті 141 ЦПК, суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив йому у стягненні витрат на правничу допомогу, надану в апеляційному суді.
44. Тому касаційний суд скасовує ухвалу суду апеляційної інстанції та задовольняє клопотання позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції.
45. Ураховуючи додані до клопотання позивача докази, що підтверджують розмір понесених ним судових витрат в суді апеляційної інстанції, а також те, що заяви про зменшення розміру таких витрат відповідач не подавав, Верховний Суд вважає можливим стягнути з Фонду державного майна України на користь ОСОБА_1 47 000,00 грн витрат на правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції. 
VІ. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
46. Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
47. З огляду на викладене колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково, ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції. 
Із цих підстав,
керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 412, 415, 416, 419 ЦПК, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково.
2. Ухвалу Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення.
3. Стягнути з Фонду державного майна України на користь  ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, понесені у суді апеляційної інстанції, у розмірі 47 000,00 грн.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді: 	В. І. Крат Д. А. Гудима І. О. Дундар Є. В. Краснощоков П. І. Пархоменко