ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2026 р. Справа№ 910/10770/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Ходаківської І.П.
суддів: Демидової А.М. 
Євсікова О.О. 

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.
за участю представників:
від позивача: Чеботаренко І. Я.
від відповідача: Кєєр О. С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва
на рішення господарського суду міста Києва від 01.12.2025 
у справі № 910/10770/25 (суддя Бондаренко-Легких Г. П.)
за позовом Головного управління Національної поліції у м. Києві 
до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва 
про стягнення 409 563, 71 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

В серпні 2025 року Головне управління Національної поліції у м. Києві (надалі - позивач, ГУНП у м. Києві) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва (надалі - відповідач, КП УЗН ПОДІЛЬСЬКОГО РАЙОНУ) про стягнення 409 563, 71 грн. 

Предметом спору є відшкодування майнової шкоди у сумі 409 563, 71 грн, понесеної позивачем через пошкодження трьох одиниць службового транспорту ГУНП у м. Києві. Інцидент мав місце 03.06.2023 за адресою: вул. Хорива, 20, внаслідок падіння дерев, за утримання яких, як вказав позивач, відповідає відповідач. 

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення.

Рішенням господарського суду міста Києва від 01.12.2025 у справі № 910/10770/25 позов задоволено. Стягнуто з КП УЗН ПОДІЛЬСЬКОГО РАЙОНУ на користь ГУНП у м. Києві шкоду у розмірі 409 563 грн 71 коп. та судовий збір у розмірі 4 914 грн 76 коп.

Рішення суду мотивоване тим, що завдана майну позивача шкода є об`єктивним наслідком бездіяльності відповідача. Це стало підставою для покладення на відповідача обов`язку відшкодування завданої майнової шкоди відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, оскільки заявлений до стягнення позивачем розмір шкоди є доведеним, тому суд задовольнив позов.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду міста Києва від 01.12.2025 у справі №910/10770/25, КП УЗН ПОДІЛЬСЬКОГО РАЙОНУ звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати згадане рішення суду як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Апеляційна скарга мотивована наступним: 
позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт заподіяння шкоди саме 03.06.2023, тому враховуючи встановлений факт значного буревію 02.06.2025, позиція позивача щодо дати та часу події є недоведеною;
позивач не звернувся до страхової компанії з метою покриття збитків, тому позовні вимоги є необґрунтованими;
суд не врахував відсутність в матеріалах справи доказів на підставі яких можна встановити дійсну дату та час події;
вказане дерево не було пошкодженим, не мало ознак гнилості / сухості, крона була зелена, коріння мало здоровий вигляд, тому можна зробити висновок, що дерево було здоровим та було "вирвано" з корінням, що характерно для дерев, які були повалені сильним вітром, а не через не належне виконання обов`язків відповідачем.

Крім цього, у поданій апеляційній скарзі скаржник на підставі ч. 3 ст. 255 ГПК України викладає заперечення на ухвалу суду від 07.11.2025 в частині відмови в задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів, мотивуючи їх наступним:
- висновок суду про те, що відповідачем не надано належного обґрунтування необхідності витребування доказів є помилковим. На переконання скаржника, запитувана інформація (журнали обліку видачі ключів та виїзду ТЗ) має ключове значення для встановлення точної дати та часу події (падіння дерева);
- скаржник зазначає, що вжив усіх залежних від нього заходів для отримання доказів шляхом направлення адвокатського запиту. Однак Подільське УП ГУ НП у м. Києві безпідставно відмовило у наданні інформації, помилково посилаючись на норми КПК України, оскільки запитувані журнали є документами загального організаційно-облікового характеру і не є матеріалами кримінального провадження. Дані журналів дозволили б встановити факт передачі ключів, конкретних осіб, що керували ТЗ, та точний період перебування автомобілів на вул. Хорива, 20;
- скаржник припускає, що за умови паркування автомобілів 02.06.2023, сама подія могла відбутися раніше, ніж зазначено позивачем, що має вирішальне значення для встановлення обставин справи та відповідальності сторін;
- відмовивши у витребуванні доказів суд порушив принцип змагальності сторін, оскільки відповідач був позбавлений можливості надати докази на спростування позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу 

28.01.2026 через систему "Електронний суд" від ГУНП у м. Києві до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу. 

У відзиві на апеляційну скаргу ГУНП у м. Києві просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Позивач зазначає, що судом першої інстанції встановлено, що до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень, розташованих на провулку Хорива у місті Києві. Позивач вказує, що саме відповідач є відповідальною особою за стан зелених насаджень вздовж провулку Хорива у місті Києві, а оскільки відповідач не видалив до червня 2023 року аварійні дерева вздовж провулка Хорива, 4, тому він має відшкодовувати збитки, які спричинені позивачу внаслідок падіння аварійних дерев на його майно.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2025 апеляційну скаргу Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва у справі 910/10770/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ходаківська І. П., судді: Владимиренко С. В., Демидова А. М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2025 витребувано з господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/10770/25 та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою КП УЗН ПОДІЛЬСЬКОГО РАЙОНУ на рішення господарського суду міста Києва від 01.12.2025 у справі №910/10770/25 до надходження даної справи з суду першої інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2026, після надходження матеріалів справи, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва на рішення господарського суду міста Києва від 01.12.2025 у справі № 910/10770/25, справу прийнято колегією суддів у визначеному складі до свого провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 11.03.2026.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/791/26 від 02.03.2026 у справі № 910/10770/25, у зв`язку із перебуванням судді Владимиренко С.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2026 у справі № 910/10770/25 передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя - Ходаківська І. П., судді: Демидова А. М., Євсіков О. О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2026 прийняти до провадження апеляційну скаргу КП УЗН ПОДІЛЬСЬКОГО РАЙОНУ на рішення господарського суду міста Києва від 01.12.2025 у справі № 910/10770/25 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Ходаківська І. П., судді: Демидова А. М., Євсіков О. О. та призначено апеляційну скаргу до слухання у судовому засіданні на 26.03.2026

У судовому засіданні 26.03.2026 протокольно оголошено перерву до 23.04.2026.

Присутній у судовому засіданні 23.04.2026 представник відповідача просив задовольнити апеляційну скаргу.

Присутній у судовому засіданні 23.04.2026 представник позивача просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, 03.06.2023 о 03:30 год. у Подільському районі міста Києва, за адресою: м. Київ, провулок Хорива, 4 відбулось падіння дерева, що призвело до пошкодження трьох службових транспортних засобів ГУНП у м. Києві, які були припарковані за адресою: м. Київ, вулиця Хорива, 20, а саме:
- автомобіль "Renault Duster" номерний знак НОМЕР_1 ;
- автомобіль "Renault Duster" номерний знак НОМЕР_2 ;
- автобус "Богдан-А09202" номерний знак НОМЕР_3 .

Вказані транспортні засобі перебувають на балансі та належать на праві власності Головному управлінню Національної поліції у м. Києві. 

Факт заподіяння шкоди транспортним засобам позивача зафіксовано 03.06.2023 старшим слідчим Подільського УП ГУ НП у м. Києві капітаном поліції Островерховим Денисом Юрійовичем.

Сума завданих збитків склала:
"Renault Duster" номерний знак НОМЕР_1 - 315 448, 21 грн; 
"Renault Duster" номерний знак НОМЕР_2 - 87 552, 78 грн;
"Богдан-А09202" номерний знак НОМЕР_3 - 6 562, 72 грн. 
Загальний розмір 409 563, 71 грн.

Рішенням Київської міської ради від 02.10.2001 за № 59/1493 утворено Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 17.12.2001 №2715 "Про деякі питання діяльності підприємств зеленого господарства" затверджено Статут Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва та доручено Головному управлінню з питань майна Київської міської державної адміністрації вирішити питання закріплення на праві повного господарського відання майна за підприємствами, зазначеними у п. 5 цього розпорядження, зокрема за Комунальним підприємством по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва.

Пунктами 4.1.1, 4.1.2 Статуту Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва визначено, що метою і предметом діяльності підприємства є утримання в належному стані парків, скверів, зелених насаджень вздовж бульварів, вулиць та інших зелених насаджень загального користування, здійснення всього комплексу робіт по озелененню, догляду за зеленими насадженнями та їх охороні і захисту на закріпленій за підприємством території; контроль за станом утримання і відтворення зелених насаджень на усій території району незалежно від їх відомчої належності та форм власності, видача їх власникам приписів по усуненню виявлених недоліків в утриманні зелених насаджень. 

Згідно паспорту об`єкта благоустрою зеленого господарства провулок Хорива (дільниця №1) за Комунальним підприємством по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва на праві повного господарського відання закріплено, зокрема, зелені насадження по провулку Хорива, 4 в Подільському районі м. Києва. 

Отже, балансоутримувачем зелених насаджень по пров. Хорива, 4 в Подільському районі м. Києва є Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва.

Згідно актів обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню №530-А від 08.07.2022, №873-А від 20.10.2022 комісією було встановлено, що дерева на провулку Хорива, 4 у місті Києві підлягають видаленню, у зв`язку з їх аварійним станом.

Відповідно до листа від 17.03.2025 УкрГМЦ ДНС України 03.06.2023 швидкість вітру та його напрямок з 01 год 00 хв. до 06 год 00 хв. були такими: 
00 год. 00 хв.-вітер південно-західний, 5 м/с; 
03 год. 00 хв.-вітер південно-західний, 5 м/с; 
06 год. 00 хв.- вітер північний, 4 м/с.

Згідно даних Настанови з метеорологічного прогнозування, розробленої українським гідрометеорологічним центром (УкрГМЦ), затвердженої наказом УкрГМЦ №234 від 11.12.2018, до небезпечних явищ І рівня небезпечності відноситься вітер швидкістю 15-24 м/с.

Відтак, за твердженням позивача, обов`язок відшкодування заподіяної майнової шкоди внаслідок падіння дерева має покладатись на відповідача, як балансоутримувача зелених насаджень, який є відповідальною особою за стан зелених насаджень.

У зв`язку з тим, що відповідач є матеріально відповідальною особою за падіння дерева на транспортні засоби позивача, у результаті чого майну останнього заподіяна майнова шкода у розмірі 409 563, 71 грн, позивач на підставі статті 1161 ЦК України звернувся з позовом до суду про стягнення вказаної суми з відповідача.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 8 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Завдання майнової (матеріальної) шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини 2 статті 11 ЦК України).

Статтею 22 ЦК України передбачено право особи, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, на їх відшкодування. До збитків віднесено: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1).
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2).

Верховний Суд неодноразово вказував, що аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди (постанова від 21.04.2021 у справі №648/2035/17, від 15.07.2021 у справі №520/4080/16, від 27.10.2021 у справі №461/484/18, віл 09.02.2022 у справі №161/7881/20, від 18.01.2023 у справі №642/5814/18).

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка заподіяла шкоду. Отже, для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме:
а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо заподіювач шкоди не був уповноважений на такі дії.
б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі.
в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.
г) вина заподіювача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Водночас у деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Крім того, статтею 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статтею 1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" визначено, що благоустрій - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

За змістом частини 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 9 статті 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення контролю за станом благоустрою та утриманням територій, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, їх озелененням, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів. Балансоутримувача, що здійснюватиме утримання і ремонт об`єкта благоустрою, який перебуває у приватній власності, визначає власник такого об`єкта благоустрою.

За частинами 1, 2 статті 11 Закону України "Про місцеве самоврядування" виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Пунктом 5 частини 2 статті 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Статтею 25 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено, що утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території.

Правила утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 № 105 (далі - Правила №105), визначають правові та організаційні засади озеленення населених пунктів, спрямовані на забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини.

Правилами № 105 визначено, що балансоутримувач - це спеціально вповноважені на конкурсних засадах державними чи місцевими органами влади підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства.

Відповідно до п. 2.1. Правил № 105, Балансоутримувач - спеціально вповноважені на конкурсних засадах державними чи місцевими органами влади підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства.

Частиною 1 статті 15 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів.

Згідно з пунктом 3.1 Правил № 105 до об`єктів благоустрою у сфері зеленого господарства населених пунктів, зокрема, належать зелені насадження прибудинкової території.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" зелені насадження - деревна, чагарникова, квіткова та трав`яна рослинність природного і штучного походження на визначеній території населеного пункту.

За змістом пункту 3.2 Правил № 105 до елементів благоустрою віднесено, зокрема, зелені насадження (у тому числі, снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.

Відповідно до пункту 5.2 Правил № 105 балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних засадах залучати інші підприємства, установи, організації, використовуючи для цього кошти, передбачені власником об`єкта.

При цьому, пунктом 5.5 Правил № 105 передбачено, що відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

За приписами підпункту 7 пункту "а" частини 1 статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Тобто до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева/гілок з дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень.

Схожі за змістом висновки викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 04.04.2018 у справі №2-1474/11-ц (провадження № 61-6202 св 18), від 08.12.2021 у справі №755/19416/20 (провадження № 61-14204св21), від 23.01.2019 у справі № 203/5198/15-ц (провадження № 61-4589св18), від 17.05.2022 у справі №522/2890/20 (провадження № 61-20593св21).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, балансоутримувачем зелених насаджень за адресою: м. Київ, пров. Хорива, 4, є Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва, на яке покладено обов`язок з їх належного утримання.

Згідно матеріалів справи, 03.06.2023 близько 05:00 год. у Подільському районі міста Києва по провулку Хорива, 4 відбулось падіння дерева, що призвело до пошкодження чотирьох транспортних засобів, три з яких є службовими автомобілями Головного управління Національної поліції у м. Києві та які були припаркові на вулиці Хорива, 20.

Пошкоджень зазнали наступні автомобілі позивача: (1) "Renault Duster" номерний знак НОМЕР_1; (2) "Renault Duster" номерний знак НОМЕР_2 ; (3) та автобус "Богдан-А09202" номерний знак НОМЕР_3 .

Факт заподіяння шкоди транспортним засобам ГУНП у м. Києві зафіксовано 03.06.2023 старшим слідчим Подільського УП ГУНП у м. Києві капітаном поліції Островерховим Денисом Юрійовичем.

Вищезазначені відомості були внесені до Єдиного реєстру досудового розслідувань за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 367 Кримінального кодексу України, що підтверджується копіює відповідного витягу, який наявний в матеріалах даної справи.

Зелені насадження вздовж дороги по провулку Хорива, 4 у місті Києві перебувають на балансі Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва (відповідача у справі).

Розділом 9 Правил встановлено, що виробничий процес утримання об`єктів зеленого господарства включає: догляд за деревами і чагарниками, живоплотами, виткими рослинами, квітниками, газонами, садовими доріжками та майданчиками, малими архітектурними формами; захист зелених насаджень від шкідників і хвороб, садіння квітів, створення газонів, видаленням окремих дерев, садіння окремих дерев, видалення аварійних дерев, санітарне очищення території об`єкта благоустрою.

Пунктом 6.2. Правил встановлено, що балансоутримувачі об`єкта зобов`язані, утримувати в належному санітарно-технічному стані об`єкт благоустрою (виконання заходів, затверджених місцевими органами самоврядування).

Приписами розділу 12 Правил передбачено, що з метою контролю за станом міських зелених насаджень балансоутримувачі здійснюють їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік - навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому - лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. За підсумками огляду складається акт встановленої форми.

Під час проведення щорічних обстежень зелених насаджень потрібно виявляти аварійні дерева (підпункт 9.1.11.3. пункту 9.1.11. Правил). Аварійне дерево - це дерево, яке може становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди, або перебуває у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі (пункту 9.1.12. Правил).

З огляду на вищезазначені норми, суд першої інстанції вірно вказав, що до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень, розташованих на провулку Хорива у місті Києві.

Отже, Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва, є відповідальною особою за стан зелених насаджень вздовж провулку Хорива у місті Києві.

Як встановлено судом першої інстанції згідно акту обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню №530-А від 18.07.2022, виявлено, що дерево (акація біла) на провулку Хорива, 4 підлягає видаленню, у зв`язку з аварійним станом (кут нахилу 45 градусів).

Згідно акту обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню №873-А від 20.10.2022, виявлено, що три дерева (акація біла) на провулку Хорива, 4 підлягають видаленню, у зв`язку з аварійним станом (деревина трухла).

Частиною 4 статті 28 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" встановлено, що негайне видалення пошкоджених дерев або кущів (їх частин) може здійснюватися підприємствами, установами, організаціями або громадянами в разі, якщо стан таких пошкоджених зелених насаджень загрожує життю, здоров`ю громадян, а також майну громадян та/або юридичних осіб .

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач до червня 2023 року не здійснив видалення аварійних дерев вздовж провулка Хорива, 4 у місті Києві.

Відповідно до статті 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції правомірно зазначив, що транспортні засоби позивача зазнали механічних пошкоджень внаслідок падіння дерева, балансоутримувачем якого є відповідач.

При цьому, суд першої інстанції вірно зазначив, що оскільки пошкодження транспортних засобів позивача сталось внаслідок падіння дерева, яке розташоване на провулку Хорива, 4 у місті Києві, та яке знаходиться на балансі Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району міста Києва, то відповідальність за завдану позивачу шкоду покладається на балансоутримувача зелених насаджень об`єкту благоустрою - відповідача.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. 

Як підтверджується матеріалами справи, позивачем надано три висновки експертного дослідження, проведеного Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України. 

Місцевий господарський суд зазначив, що вказані звіти (звіти про оцінку вартості матеріального збитку пошкоджених транспортних засобів позивача) оцінюються судом, як письмові докази, оскільки вони не містять всіх необхідних реквізитів для висновку експерта відповідно до статті 98 ГПК України.

Згідно висновку №ЕД-19/111-23/28666-АВ від 20.06.2023 вартість матеріального збитку автомобіля Renault Duster" номерний знак НОМЕР_1 становить 315 448, 21 грн;

Згідно висновку №ЕД-19/111-23/28663-АВ від 09.06.2023 вартість матеріального збитку автомобіля Renault Duster" номерний знак НОМЕР_2 становить 87 552, 78 грн;

Згідно висновку №ЕД-19/111-23/28668-АВ від 04.07.2023 вартість матеріального збитку автобуса "Богдан-А09202" номерний знак НОМЕР_3 становить 6 562, 72 грн.

Судом встановлено, що визначення та розрахунок розміру збитків здійснено за допомогою комп`ютерної програми "Audatex", що не суперечить умовам чинного законодавства про оціночну діяльність, оскільки комп`ютерна програма "Audatex" рекомендована пунктом 59 додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003.

Судом першої інстанції враховано причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та завданою шкодою, який вбачається в тому, що відповідач порушуючи Правила, обстежив дерево і виявив його аварійний стан, але вчасно не видалив аварійне дерево. Через цю бездіяльність аварійне дерево залишилося стояти. Саме це невиконання обов`язків призвело до небезпечного стану дерева і, як наслідок, до його падіння та заподіяння шкоди.

При цьому, судом обґрунтовано вказано, що завдана позивачу матеріальна шкода підтверджена належними доказами, позивачем доведено розмір завданої шкоди. Разом з тим, відповідач, жодними доказами не спростував розмір шкоди та відсутність власної вини у заподіянні шкоди позивачу.

Суд першої інстанції критично оцінив твердження відповідача щодо видалення чотирьох аварійних дерев за адресою: пров. Хорива, 4 у першому півріччі 2023 року, оскільки вони не підтверджені належними доказами. Суд вірно зазначив, що надана відповідачем довідка про виконання виробничого плану за І-ІІ квартали 2023 року містить лише узагальнені показники роботи у Подільському районі без прив`язки до конкретної локації, тому встановити, що аварійні дерева, які знаходяться вздовж провулку Хорива, 4 були видалені, неможливо. 

Також суд першої інстанції детально дослідив посилання відповідача щодо впливу погодних умов та дійшов вірного висновку про їх безпідставність з огляду на те, що на момент події погодні умови не були такими, які б спричинили падіння дерева за умови здійснення контролю за його станом. 

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідності доказів" підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, із введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту статті 79 ГПК України свідчить про те, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 01.10.2020 у справі №910/16586/18, від 12.01.2021 у справі № 910/3726/20.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, застосовуючи стандарт переваги більш вагомих доказів, погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність відповідачем відсутності своєї вини у заподіянні позивачу шкоди та визнання обґрунтованими заявлених вимог позивача про відшкодування за рахунок відповідача майнової шкоди у загальному розмірі 409 563, 71 грн.

Стосовно посилання відповідача в апеляційній скарзі на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 147/66/17 та його твердження про те, що позивач задля відшкодування шкоди мав би звернутися до страхової компанії - ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра" (із якою відповідач уклав договір добровільного страхування відповідальності перед третіми особами від 13.01.2023), колегія суддів зазначає, що вказана постанова прийнята у правовідносинах, пов`язаних із застосуванням норм Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (№ 1961-IV), щодо відшкодування страховиком шкоди у межах страхових виплат, тому правові висновки, викладені у цьому судовому рішенні, не є релевантними до спірних правовідносин у справі, що розглядається.

Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта, що позивачем не доведено факт заподіяння шкоди саме 03.06.2023, оскільки встановлено факт значного буревію 02.06.2025, тому позиція позивача щодо дати та часу події є недоведеною.

Розглянувши дане твердження відповідача, що шкода могла бути заподіяна 02.06.2023 внаслідок буревію, а не 03.06.2023, колегія суддів зазначає таке. У спорах про відшкодування шкоди діє презумпція вини заподіювача (ст. 1166 ЦК України). Даний факт заподіяння шкоди транспортним засобам позивача зафіксовано 03.06.2023 старшим слідчим Подільського УП ГУ НП у м. Києві капітаном поліції Островерховим Денисом Юрійовичем, які вказують на виявлення пошкоджень саме 03.06.2023. Також, факт падіння дерева в нічний час 03.06.2025 на провулку Хорива, 4, підтверджено протоколами допиту свідків в межах кримінального провадження та протокол огляду від 03.06.2023, складений старшим слідчим СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві капітаном поліції Островерховим Д.Ю. Натомість, припущення відповідача про можливість настання події на добу раніше, ґрунтоване виключно на довідці УкрГМЦ про погіршення погодних умов 02.06.2023 і не спростовує зафіксований факт інциденту. Сама по собі наявність несприятливих погодних умов у попередній день не є беззаперечним доказом того, що падіння дерева відбулося саме в той момент, за відсутності інших підтверджуючих документів

Також, колегія суддів відхиляє твердження скаржника, що вказане дерево не було пошкодженим, не мало ознак гнилості/сухості, крона була зелена, коріння мало здоровий вигляд, тому можна зробити висновок, що дерево було здоровим та було "вирвано" з корінням, що характерно для дерев, які були повалені сильним вітром, а не через не належне виконання обов`язків відповідачем.

Суд зауважує, що з огляду на наявність актів № 530-А від 08.07.2022, № 873-А від 20.10.2022, відповідно до яких встановлено, що дерева на провулку Хорива, 4 підлягають видаленню, у зв`язку з їх аварійним станом, дане твердження скаржника є безпідставним. Колегія суддів зазначає, що обов`язок з доведення належного стану дерева та відсутності своєї вини покладається на відповідача. Посилання на те, що дерево виглядало здоровим, не спростовує факту його падіння та заподіяння шкоди.

Колегія суддів відхиляє посилання відповідача в апеляційній скарзі на висновки Національного університету біоресурсів і природокористування України та Національного ботанічного саду ім. М.М. Гришка НАН України, оскільки такі носять інформаційний характер та не спростовують відомостей, зафіксованих в актах обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню № 530-А від 08.07.2022, № 873-А від 20.10.2022.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на попередження Українського гідрометеорологічного центру про небезпечні метеорологічні явища, поширені через засоби масової інформації, не є належним та достатнім доказом для звільнення КП УЗН ПОДІЛЬСЬКОГО РАЙОНУ від відповідальності.

Оскільки до повноважень КП УЗН ПОДІЛЬСЬКОГО РАЙОНУ відноситься виявлення аварійних дерев, зокрема таких, які можуть становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, відтак, наявність несприятливих погодніх умов не може бути підставою для звільнення від відповідальності за шкоду, завдану падінням дерева.

Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у постанові від 08.12.2021 у справі №755/19416/20 (провадження № 61-14204св21) у подібних правовідносинах.

Враховуючи викладене колегія констатує, що відповідачем ані в суді першої інстанції, а ні під час апеляційного перегляду справи не доведено підстав для відмови у задоволенні позову. 

Щодо доводів скаржника про те, що місцевим судом безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів, які мають значення для справи, зокрема про витребування копії журналу видачі та повернення ключів та/або копії журналу обліку виїзду та повернення ТЗ, то необхідно зазначити, що судом першої інстанції було розглянуто вказане клопотання та відмовлено у його задоволенні з огляду на те, що вказаними доказами, з урахуванням предмету та підстав позову, не спростовуються жодні обставини, що були встановлені місцевим судом при розгляді справи. Судом відповідно до вимог ст. 86 ГПК України було ретельно досліджено всі наявні в матеріалах справи докази, які були достатніми для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі, а також були почуті сторони, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (справа "Проніна проти України").

Отже, доводи скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, є такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини також зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Отже, у справі що переглядається, суд першої інстанції належним чином суду зазначив підстави, на яких воно ґрунтуються.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учаснику справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст. ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України. 

Колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні. 

Судові витрати

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за результатами розгляду апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 01.12.2025 у справі №910/10770/25 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повна постанова підписана 04.05.2026.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська 

Судді А.М. Демидова

О.О. Євсіков