КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 червня 2026 року Київ № 320/20516/26
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства Київської обласної ради "Переяслав-Хмельницьктепломережа" до Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії,
у с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулося Комунальне підприємство Київської обласної ради "Переяслав-Хмельницьктепломережа" з позовом до Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Валерії Льодін у ВП № 80915002 від 04.05.2026 щодо відкриття виконавчого провадження по стягненню виконавчого збору;
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Валерії Льодін у ВП № 80915002 від 12.05.2026 про арешт коштів боржника на грошові кошти на відкритих рахунках підприємствах і тих, що будуть відкриті у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, яка становить 919 192,81 грн;
- зобов`язати Переяславський відділ державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України зняти арешт з коштів Комунального підприємства Київської обласної ради "Переяслав-Хмельницьктепломережа", накладений постановою у ВП № 80915002 від 12.05.2026.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Комунальне підприємство Київської обласної ради "Переяслав Хмельницьктепломережа" (далі – позивач) має заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" за надані послуги з постачання природного газу, внаслідок чого 26.06.2025 Господарським судом Київської області у справі № 911/87/25 було прийнято рішення про стягнення 10 478 810,59 грн основної заборгованості та судового збору 125 745,73 грн.
На виконання вказаних рішень Господарським судом Київської області видано наказ про примусове виконання № 911/87/25 від 26.06.2025. 
Державним виконавцем Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Валерією Льодін в ході примусового виконання рішення суду винесено постанови: від 15.04.2026 про відкриття виконавчого провадження ВП № 80761274 про стягнення заборгованості у розмірі 10 203 816,89 грн та виконавчого збору у розмірі 1 020 381,68 грн; від 15.04.2026 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у ВП № 80761274, а саме в розмірі 369,00 грн; від 16.04.2026 р. про арешт коштів боржника у ВП № 80761274 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору в розмірі 11 224 567,57 грн; від 20.04.2026 про арешт майна боржника у ВП № 80761274 (два транспортні засоби) у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору в розмірі 11 162 552,53 грн; від 01.05.2026 про стягнення виконавчого збору у ВП № 80761274 у розмірі 1 020 381,69 грн; від 04.05.2026 про зняття арешту з майна у ВП № 80761274 (два транспортні засоби); від 04.05.2026 про зняття арешту з коштів у ВП № 80761274 (знято арешт з усіх рахунків, що належать боржнику); від 04.05.2026 про відкриття виконавчого провадження у ВП № 80915002 про стягнення з підприємства на користь держави виконавчого збору у розмірі 919 123,81 грн; від 04.05.2026 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у ВП № 80915002, а саме у розмірі 69,00 грн; від 12.05.2026 про арешт коштів боржника у ВП № 80915002, а саме: на грошові кошти на відкритих рахунках підприємствах і тих, що будуть відкриті у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, яка становить 919 192,81 грн. 
Постанови ВП № 80915002 від 04.05.2026 щодо відкриття виконавчого провадження та ВП № 80915002 від 12.05.2026 про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, яка становить 919 192,81 грн, позивач вважає протиправними, оскільки заборгованість позивача перед ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" за надані послуги з постачання природного газу підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та тепло генеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", а в силу положень п. 6 ч. 5 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий збір у такому випадку не стягується.
Ухвалою суду від 29.05.2026 позовну заяву Комунального підприємства Київської обласної ради "Переяслав-Хмельницьктепломережа" залишено без руху, зазначено недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивач усунув недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 12.06.2026 відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з проведення судового засідання.
Відповідач правом надання відзиву не скористався.
Представник позивача у судовому засіданні 23.06.2026 підтримав позовні вимоги з підстав, якими обґрунтовано позовну заяву, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив. 
Відповідно до ч. 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.
З урахуванням вищенаведених положень Кодексу адміністративного судочинства України, зважаючи на те, що відповідача було належним чином повідомлено про відкриття провадження у справі та про дату, час і місце розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.
У судовому засіданні 23.06.2026 суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.
Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, суд встановив таке.
26.06.2025 Господарським судом Київської області у справі № 911/87/25 було прийнято рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" до Комунального підприємства Київської обласної ради "Переяслав-Хмельницьктепломережа" про стягнення 10 478 810,59 грн задоволено повністю, стягнуто з Комунального підприємства Київської обласної ради "Переяслав-Хмельницьктепломережа" (ідентифікаційний код 20598264; 08400, Київська обл., Бориспільський р-н., м. Переяслав, вул. Мазепи І., буд. 33) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (ідентифікаційний код 42399676; 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1) 10 478 810,59 грн, а також 125 745,73 грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.
На виконання вказаного рішення Господарським судом Київської області видано наказ про примусове виконання № 911/87/25 від 26.06.2025. 
Державним виконавцем Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Валерією Льодін в ході примусового виконання рішення суду винесено постанови:
- від 15.04.2026 про відкриття виконавчого провадження ВП № 80761274 про стягнення заборгованості у розмірі 10 203 816,89 грн та виконавчого збору у розмірі 1 020 381,68 грн; 
- від 15.04.2026 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у ВП № 80761274, а саме в розмірі 369,00 грн; 
- від 16.04.2026 р. про арешт коштів боржника у ВП № 80761274 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору в розмірі 11 224 567,57 грн; 
- від 20.04.2026 про арешт майна боржника у ВП № 80761274 (два транспортні засоби) у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору в розмірі 11 162 552,53 грн; 
- від 01.05.2026 про стягнення виконавчого збору у ВП № 80761274 у розмірі 1 020 381,69 грн;
- від 04.05.2026 про зняття арешту з майна у ВП № 80761274 (два транспортні засоби); 
- від 04.05.2026 про зняття арешту з коштів у ВП № 80761274 (знято арешт з усіх рахунків, що належать боржнику); 
- від 04.05.2026 про відкриття виконавчого провадження у ВП № 80915002 про стягнення з підприємства на користь держави виконавчого збору у розмірі 919 123,81 грн; 
- від 04.05.2026 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у ВП № 80915002, а саме у розмірі 69,00 грн; 
- від 12.05.2026 про арешт коштів боржника у ВП № 80915002, а саме: на грошові кошти на відкритих рахунках підприємствах і тих, що будуть відкриті у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, яка становить 919 192,81 грн. 
Постанови ВП № 80915002 від 04.05.2026 щодо відкриття виконавчого провадження та ВП № 80915002 від 12.05.2026 про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, яка становить 919 192,81 грн, позивач вважає протиправними, оскільки заборгованість позивача перед ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" за надані послуги з постачання природного газу підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та тепло генеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", а в силу положень п. 6 ч. 5 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), виконавчий збір у такому випадку не стягується, тому позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу "заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом". Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII.
Відповідно до статті 1 Закон № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Разом з тим відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 27 Закону № 1404-VIII, виконавчий збір не стягується: за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.
Таким чином, відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 27 Закону № 1404-VIII існує пряма заборона на стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу".
29.07.2022 був прийнятий Закон України "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" (далі - Закон № 2479). 
Статтею 1 Закону № 2479 введено мораторій на підвищення цін (тарифів) на ринку природного газу та у сфері теплопостачання, зокрема, протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, забороняється підвищення для всіх категорій споживачів тарифів на: послуги з розподілу природного газу для всіх категорій споживачів; - теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання) для населення, послуги з постачання теплової енергії для населення та постачання гарячої води для населення. 
В умовах запровадження мораторію Законом № 2479 також встановлено комплекс компенсаторних механізмів для покриття збитків та втрат відповідних суб`єктів господарювання, зумовлених впровадженим мораторієм, а також застосування інших інструментів державного регулювання (наприклад, погашення заборгованості за рахунок субвенції державного бюджету).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2479 суб`єктам господарювання, що здійснюють виробництво та/або транспортування, та/або постачання теплової енергії і надають послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, щодо яких запроваджено мораторій згідно з частиною першою статті 1 цього Закону, компенсується заборгованість з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що підлягає врегулюванню на умовах та в порядку, визначених Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення". 
Також Законом № 2479 були внесені зміни до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" (далі- Закон № 1730). 
Згідно з ст. 2 Закону № 1730, дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та інші енергоносії та послуги з розподілу і транспортування природного газу, теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію, послуги з її розподілу/передачі, за питну воду, придбану з метою її подальшої реалізації споживачам, та/або за очищення стічних вол іншими підприємствами централізованого водопостачання і водовідведення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1730 заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону (далі - заборгованість), (до такої кредиторської заборгованості, зокрема, включається заборгованість, щодо якої ухвалено судове рішення про стягнення або затверджено мирову угоду):- кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед постачальником природного газу, постачальниками інших енергоносіїв, операторами газорозподільних систем, оператором газотранспортної системи та особою, що виконувала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, за спожитий природний газ та інші енергоносії, використані для виробництва теплової та електричної енергії (у тому числі за договорами купівлі продажу природного газу для власних потреб, що був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії), надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні та/або у разі правонаступництва), а також послуги з його розподілу і транспортування;- кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", суб`єктом господарювання, що здійснює функції постачальника "останньої надії, за спожитий природний газ з 1 червня 2021 року по останнє число шостого місяця після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, а також за послуги з його розподілу і транспортування.
Статтею 4 Закону № 1730 передбачено здійснення взаєморозрахунків або перерахування субвенції щодо врегулювання заборгованості з різниці в тарифах для погашення кредиторської заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", суб`єктом господарювання, що здійснює функції постачальника "останньої надії", за спожитий природний газ з 1 червня 2021 року по останнє число шостого місяця після місяця, в якому припинено або скасовано воєнний стан (без урахування розміру зобов`язань із сплати неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашеної на початок місяця, в якому укладається договір про організацію взаєморозрахунків, а в разі її відсутності кредиторської заборгованості перед операторами газотранспортної чи газорозподільної системи за послуги з розподілу або транспортування природного газу. 
Ураховуючи зазначене вище, в силу положень Закону № 1730, заборгованість позивача за спожитий газ перед ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення".
Заборгованість позивача виникла за природний газ, використаний для виробництва теплової енергії та надання послуг теплопостачання населенню, бюджетним установам та іншим споживачам у сфері житлово-комунального господарства. 
Вказана заборгованість виникла у період дії правового режиму, встановленого Законом України "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування", та прямо підпадає під дію Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення". Позивач є суб`єктом господарювання, який здійснює виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а тому належить до кола суб`єктів, на яких поширюється дія спеціального законодавства щодо врегулювання заборгованості за спожитий природний газ. 
Позивача офіційно включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, що підтверджується повідомленням Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 12.07.2017 № 8/10-1269-17. 
Відтак відповідач був обізнаний або повинен був бути обізнаний про поширення на спірні правовідносини положень пункту 6 частини 5 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження", якими прямо передбачено відсутність правових підстав для стягнення виконавчого збору. 
Закон України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" від 14 липня 2021 року № 1639-IX набув чинності 29.08.2021, ним внесені зміни до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 3 листопада 2016 року № 1730-VIII-VIII та до Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VІІІ. 
Статтею 2 Закону № 1730-VIII-VIII унормовано, що дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та інші енергоносії та послуги з розподілу і транспортування природного газу, теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію, послуги з її розподілу/передачі, за питну воду, придбану з метою її подальшої реалізації споживачам, та/або за очищення стічних вод іншими підприємствами централізованого водопостачання і водовідведення. 
Позивач є суб`єктом господарювання, який здійснює виробництво та постачання теплової енергії, а ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" постачальником газу. 
Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 1730-VIII, для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. 
При цьому абзацом другим частини першої статті 3 Закону 1730-VIII встановлено, що участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно статті 4 цього Закону не потребує обов`язкового включення до реєстру. 
Натомість позивача включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (повідомлення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12.07.2017 № 8/10-1269-17). 
Оскільки відповідно до пункту 6 частини п`ятої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" - виконавчий збір у даному випадку не підлягає стягненню, то державний виконавець був позбавлений правових підстав: для відкриття виконавчого провадження ВП № 80915002 по стягненню виконавчого збору; для накладення арешту на кошти позивача у межах такого виконавчого провадження.
Таким чином, усі подальші виконавчі дії, вчинені у межах виконавчого провадження ВП № 80915002, є похідними від протиправної постанови про відкриття виконавчого провадження по стягненню виконавчого збору та не можуть вважатися правомірними.
Сам по собі факт повернення виконавчого документа стягувачу не створює правових підстав для стягнення виконавчого збору, оскільки у даному випадку закон прямо виключає можливість його нарахування та стягнення для відповідної категорії заборгованості. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 17.09.2024 у справі № 160/7842/24, якою суд дійшов висновку про протиправність стягнення виконавчого збору у правовідносинах, пов`язаних із заборгованістю теплопостачального підприємства за природний газ, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону № 1730
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що постанова державного виконавця Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Валерії Льодін у ВП № 80915002 від 04.05.2026 щодо відкриття виконавчого провадження по стягненню виконавчого збору та постанова державного виконавця Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Валерії Льодін у ВП № 80915002 від 12.05.2026 про арешт коштів боржника на грошові кошти на відкритих рахунках підприємствах і тих, що будуть відкриті у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, яка становить 919 192,81 грн є протиправними та підлягають скасуванню.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Переяславський відділ державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України зняти арешт з коштів Комунального підприємства Київської обласної ради "Переяслав-Хмельницьктепломережа", накладений постановою у ВП № 80915002 від 12.05.2026, суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 23 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
За правилами частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
За приписами частини першої статті 59 Закону № 1404-VIII, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Відповідно до частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII, у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.
Пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Зважаючи на попередній висновок суду про протиправність оскаржуваної Постанови про арешт коштів боржника, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення похідної позовної вимоги зобов`язального характеру.
Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Також суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Щодо понесених позивачем судових витрат по справі суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. 
На етапі прийняття рішення судом встановлено, що позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір в сумі 16 356,11 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Ураховуючи задоволення позовних вимог, на користь позивача належить присудити понесені нею судові витрати в розмірі 16 356, 11 грн за рахунок бюджетних асигнувань призначених відповідача.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Валерії Льодін у ВП № 80915002 від 04.05.2026 про відкриття виконавчого провадження по стягненню виконавчого збору з Комунального підприємства Київської обласної ради "Переяслав-Хмельницьктепломережа" у розмірі 919 123,81 грн.
Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Валерії Льодін у ВП № 80915002 від 12.05.2026 про арешт коштів боржника на грошові кошти на відкритих рахунках підприємствах і тих, що будуть відкриті у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, яка становить 919 192,81 грн.
Зобов`язати Переяславський відділ державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місцезнаходження: Київська область, Бориспільський район, м. Переяслав, вул. Оболонна, буд. № 2-В, код ЄДРПОУ: 34856291) зняти арешт з коштів Комунального підприємства Київської обласної ради "Переяслав-Хмельницьктепломережа" (місцезнаходження: Київська область, м. Переяслав, вул. І. Мазепи, буд. № 33, код ЄДРПОУ: 20598264) накладений постановою про арешт коштів боржника у ВП № 80915002 від 12.05.2026.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місцезнаходження: Київська область, Бориспільський район, м. Переяслав, вул. Оболонна, буд. № 2-В, код ЄДРПОУ: 34856291) на користь Комунального підприємства Київської обласної ради "Переяслав-Хмельницьктепломережа" (місцезнаходження: Київська область, м. Переяслав, вул. І. Мазепи, буд. № 33, код ЄДРПОУ: 20598264) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 16 356,11 грн (шістнадцять тисяч триста п`ятдесят шість гривень одинадцять копійок).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Басай О.В.