ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" травня 2026 р. справа № 300/893/26
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Матуляка Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними бездіяльності та дій, зобов`язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, зупинення дії арешту коштів, стягнення моральної шкоди.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач на звернення позивача від 15.12.2025, листом від 24.12.2025 відмовив у розгляді звернення з посиланням на положення ст.8 Закону України "Про звернення громадян". У зв`язку з наведеним, позивач 06.01.2026 подала скаргу до Міністерства юстиції України. Листом від 14.01.2024 Міністерство юстиції України просило відповідача об`єктивно і всебічно перевірити викладені позивачем факти та надати заявниці інформацію про результати розгляду. Однак, жодної інформації позивач від відповідача не отримала. Зазначене слугувало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Заявлену моральну шкоду обґрунтовує, тим, що бездіяльність та дії відповідача спричинили постійний психоемоційний стрес, погіршення стану здоров`я, приниження гідності, втрату можливості отримувати дохід та створили загрозу життю.
Разом із позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, яка повернута без розгляду згідно ухвали від 19.02.2026.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.02.2026 дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків.
06.03.2026 позивачем зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки усунуто та, згідно позовної заяви у редакції від 05.03.2026, визначено такий зміст позовних вимог до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною бездіяльність щодо ненадання відповіді по суті заяви від 15.12.2025; зобов`язання надати повну відповідь із наданням копій усіх матеріалів виконавчого провадження № 54587863; визнання протиправними дій щодо накладення арешту на соціальний рахунок позивача та зобов`язання зняти арешт із соціального рахунку; стягнення моральної шкоди у розмірі 300000,00 грн. 
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.03.2026 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та витребувано у відповідача належним чином завірені матеріали виконавчого провадження ВП №54587863.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.03.2026 відмовлено в задоволенні клопотання позивача про розгляд даної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, витребувані судом докази до суду не подав
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.05.2026 повторно витребувано у відповідача належним чином завірені матеріали виконавчого провадження ВП №54587863.
У строк встановлений судом відповідачем ухвала суду не виконана.
З метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду даної справи, у відповідності до вимог ч.4 ст.77 КАС України, судом з власної ініціативи долучено до матеріалів справи копії звернень ОСОБА_1 від 03.07.2025 та від 06.07.2025 та відповіді на них датовані 09.07.2025, які містяться в матеріалах адміністративної справи за №300/5187/25.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, зазначає таке.
На звернення ОСОБА_1 від 24.12.2025 про надання копій матеріалів ВП №54587863 та інформації про хід виконавчого провадження, відповідач листом від 24.12.2025 відмовив у його задоволенні з підстав встановлених статтею 8 Закону України "Про звернення громадян", вказавши при цьому, що відповідь на звернення з цих самих підстав надавалось позивачу 09.07.2025 (а.с.35).
У зв`язку з наведеним, позивач 06.01.2026 подала скаргу до Міністерства юстиції України. Листом від 14.01.2024 Міністерство юстиції України просило відповідача об`єктивно і всебічно перевірити викладені позивачем факти та надати заявниці інформацію про результати розгляду (а.с.12-17).
Не отримавши відповіді на звернення від 24.12.2025, та, вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернулась з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Згідно з частиною другою 2 статті 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 34 Конституції України кожному гарантовано право на отримання, зберігання та поширення інформації. Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, а також забезпечення громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення, регулюються Законом України від 02.10.1996 № 393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі Закон № 393/96-ВР).
Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Статтею 3 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Так, вимоги до звернення встановлені статтею 5 вказаного Закону, у якій зазначено, що письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.
Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення (частина 3 статті 7 Закону № 393/96-ВР).
Не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.
Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення.
Згідно з вимогами частини першої статті 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Процедуру розгляду звернень громадян, запитів на отримання публічної інформації у разі, якщо суб`єкт відносин у сфері доступу - запитувач інформації є фізичною особою або громадським об`єднанням без статусу юридичної особи; здійснення контролю за дотриманням строків їх розгляду; основні вимоги до організації і проведення особистого прийому громадян; загальні засади ведення діловодства за зверненнями громадян та запитами на отримання публічної інформації у Міністерстві юстиції України, його територіальних органах, підприємствах, установах та організаціях, що належать до сфери його управління врегульовано Порядком розгляду звернень та організації особистого прийому громадян у Міністерстві юстиції України, його територіальних органах, підприємствах, установах та організаціях, що належать до сфери його управління затвердженого наказом Міністерства юстиції України 15.02.2017 за № 388/5 (далі - Порядок № 388/5).
Відповідно до пункту 12 розділу І Порядку №388/5 організація діловодства за зверненнями громадян, запитами на отримання публічної інформації у Міністерстві юстиції України забезпечується Державним секретарем Міністерства юстиції України, в органах і установах юстиції - заступником керівника органу чи установи відповідно до розподілу повноважень.
Організація діловодства за зверненнями громадян та запитами на отримання публічної інформації у Міністерстві юстиції України покладається на Департамент комунікації, документообігу та контролю, який забезпечує:
- організацію роботи зі зверненнями громадян та запитами на отримання публічної інформації;
- надання інформаційно-довідкових послуг фізичним та/або юридичним особам з питань, що стосуються діяльності Міністерства юстиції України, які надходять на єдиний багатоканальний телефонний номер та електронну адресу Міністерства юстиції України;
- особистий прийом громадян, які звернулись до Міністерства юстиції України;
- надання роз`яснень у межах повноважень.
Контроль за змістом, якістю підготовки, оформленням на належному рівні документів, дотриманням строків розгляду звернень громадян, запитів на отримання публічної інформації, а також організацією діловодства за зверненнями громадян, запитами на отримання публічної інформації та зберіганням документів у структурних підрозділах апарату Міністерства юстиції України, органів і установ юстиції покладається на їх керівників.
У структурних підрозділах апарату Міністерства юстиції України ведення діловодства за зверненнями громадян, запитами на отримання публічної інформації покладається на визначену керівником посадову особу або декількох осіб. Зазначені функції зазначаються у їх посадових інструкціях.
Додержання вимог цього Порядку № 388/5 є обов`язковим для всіх структурних підрозділів апарату Міністерства юстиції України, органів і установ юстиції.
Розгляд звернень, запитів на отримання публічної інформації структурними підрозділами апарату Міністерства юстиції України, органу, установи юстиції згідно з резолюцією спрямовується на об`єктивне та своєчасне вирішення порушених заявниками питань, перевірку викладених фактів, прийняття рішення відповідно до чинного законодавства, забезпечення його виконання та інформування заявників про результати розгляду.
Відповідь за результатами розгляду звернень громадян, запитів на отримання публічної інформації обов`язково надається заявнику тим органом, який їх отримав.
Як зазначалось судом вище, на звернення ОСОБА_1 від 24.12.2025 про надання копій матеріалів ВП №54587863 та інформації про хід виконавчого провадження, відповідач листом від 24.12.2025 відмовив у його задоволенні з підстав встановлених статтею 8 Закону України "Про звернення громадян", вказавши при цьому, що відповідь на звернення з цих самих підстав надавалось позивачу 09.07.2025 (а.с.35).
Саме неналежна, на думку позивача, відповідь на її звернення й послугувала підставою для звернення до суду з вказаним позовом.
Водночас, судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою, датованою 06.07.2025 до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просила: надати документи та посилання на чинне законодавство із роз`ясненням щодо строків тривалості здійснення виконавчого провадження №54587863, яке носить замовний характер безстрокового виконавчого провадження, що розпочате з 2013 року і триває 12 років поспіль; надати завірену копію постанов державного виконавця про здійснення провадження та стягнення коштів із стягувача ОСОБА_2 відповідно до поданих заяв; повідомити на якій підставі накладаються арешти, не знімаються обмеження у виїзді за межі України, чому досі не закрите виконавче провадження, яке триває з 31.08.2017 (чи здійснено повне стягнення з ОСОБА_2 за заявами ОСОБА_1 ; чи визнано стягнення неможливим; чи була заборгованість на момент звернення ОСОБА_1 щодо закриття виконавчого провадження); у разі виявлення порушень законодавства або передчасного завершення провадження – скасувати відповідні постанови, як незаконні, закрити виконавче провадження та вжити заходів щодо відновлення законних прав ОСОБА_1 ; надати повний витяг або копії матеріалів виконавчого провадження для ознайомлення і можливості подальшого оскарження в електронному вигляді на вказану адресу електронної пошти (а.с.120, 121).
Листом від 09.07.2025 за №В-10 начальником Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тарновській О.М. роз`яснено порядок ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. З посиланням на вимоги Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, повідомлено про те, що заявник може ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження кожного понеділка з 9:00 год. по 18:00 год. в кабінеті № 5 в приміщенні Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яке знаходиться за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, буд. 45. Зазначено, що у разі необхідності заявника ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження в іншу дату чи час, йому необхідно звернутись з письмовою заявою. Крім того, у вказаному листі надано позивачу інформацію щодо ходу виконавчого провадження, підстав для накладення арешту коштів боржника та обмежень, а також про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження (а.с.122-124).
Листом від 09.07.2025 за №133952 відповідачем надано відповідь на скаргу ОСОБА_1 від 03.07.2025, згідно якої роз`яснено порядок зняття арешту з рахунку позивача, та вказано які дії слід вчинити для цього (а.с.115-119).
Враховуючи вищевикладене та враховуючи неодноразові звернення позивача з одних і тих же питань, суд зазначає, що в даному випадку відповідач правомірно відмовив позивачу у задоволенні вимог, викладених у зверненні від 24.12.2025 з підстав, встановлених ст. 8 Закону України "Про звернення громадян".
Відтак, суд констатує, що відповідачем не допущено бездіяльності щодо розгляду заяви позивача, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення.
Водночас, позивачем не наведено жодних обґрунтувань та не надано жодних доказів протиправності дій відповідача щодо накладення арешту на соціальний рахунок позивача. Натомість, як зазначено судом вище, відповідачем надавались детальні роз`яснення позивачу щодо зняття арешту з її рахунків.
Як наслідок, суд доходить висновку, що позовні вимоги в цій частині, також не підлягають до задоволення. 
Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція).
Так, Європейський Суд з прав людини (надалі по тексту також - Суд) у своєму рішенні по справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (від 9 грудня 1994 року №18390/91), вказав, що статтю 6 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
В рішенні "Салов проти України" (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року) Суд також звернув увагу на те, що статтю 6 параграф 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Підсумовуючи все вищевикладене, суд доходить висновку про те, що заявлений позов не підлягає до задоволення.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (код ЄДРПОУ 35021710, вул. Галицька, 45, м. Івано-Франківськ, 76611) про визнання протиправними бездіяльності та дій, зобов`язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди - відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Суддя   Матуляк Я.П.