Суддя Зайцева М. С. 
Справа № 524/10544/25 
Провадження № 2/644/593/26 
30.06.2026 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
30 червня 2026 року Індустріальний районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді Зайцевої М.С., за участю секретаря – Селіхової А.В., представника позивачки- ОСОБА_1 , представника відповідача- ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:
Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 15000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. При цьому посилається на те, що сторони мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходиться на її утриманні. З відповідачем згоди щодо розміру аліментів не досягнуто. На даний час ОСОБА_5 є дитиною-інвалідом до 18 років та потребує вартісного лікування та реабілітації. Відповідач на даний час офіційно не працює, з метою уникнення сплати аліментів в сумі яка б відповідала його заробітній платі. Проте має стабільний високий дохід. Відповідач не має інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні, аліменти нікому не сплачує, отже має можливість сплачувати аліменти в розмірі 15000 грн., так як дитина потребує лікування. 
Справа надійшла в провадження суду на підставі ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14.08.2025 року про передачу справи за підсудністю. 
Ухвалою суду від 18.12.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивачка в судове засідання не прибула, повідомлялася належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила.
Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив.
Представник відповідача – адвокат Непокупний М.А. подав відзив на позовну заву, в якому просив відмовити у задоволенні позову про стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини 2011 року народження у твердій грошовій сумі в розмірі 15000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Зазначив, що відповідач не заперечує обов`язок батьків утримувати неповнолітніх дітей, за умов, визначених ст. 199 Сімейного кодексу України, однак не погоджується з розміром заявлених вимог, оскільки вони не відповідають його реальному матеріальному становищу та іншим істотним обставинам справи. Позивач безпідставно стверджує, що відповідач нібито працює на ТМ «Сонце України» та має високий стабільний дохід. Жодних доказів цьому суду не надано, що суперечить вимогам ст. 81 ЦПК України щодо обов`язку доказування. Та фактично відповідач не має постійного місця роботи, отримує дохід лише з випадкових та нерегулярних заробітків, не зареєстрований як ФОП (що підтверджується витягом з ЄДР), не має офіційного доходу (згідно з довідками ОК-5, ОК-7). Крім того, відповідач здійснює постійний догляд за своїм батьком - ОСОБА_6 , 1950 р.н., інвалідом І групи, який потребує стороннього догляду, що підтверджується довідкою МСЕК №688599 та актом № 666 від 12.02.2024 року. Мати ОСОБА_7 1951 р.н. також є особою з інвалідністю, що підтверджується довідкою МСЕК № 054194 та не може здійснювати догляд за своїм чоловіком, у зв`язку з чим відповідач фактично позбавлений можливості працювати на повній зайнятості. Відповідач проживає з батьками так як власного житла не має, а для оренди не вистачає коштів. Відповідач, як батько не ухиляється від допомоги своїм дітям та фактично надавав матеріальну підтримку своїй старшій дочці ОСОБА_8 2006 р.н, що продовжує навчання, зокрема 05.09.2024 року було здійснено оплату за навчання у розмірі 15 500 грн., кошти позичені у знайомого відповідача — ОСОБА_9 , які відповідач зобов`язався повернути. З огляду на відсутність стабільного доходу, визначення аліментів в твердій грошовій сумі 15000 грн. на думку відповідача є необґрунтованим та надмірним. Прожитковий мінімум в Україні на 2026 рік становить 3209 грн. загалом, для працездатних – 3328 грн., а для непрацездатних (мінімальна пенсія) – 2595 грн; окремо встановлені мінімуми для дітей (до 6 років – 2817 грн., від 6 до 18 років – 3512, що є базовим показником для соціальних виплат та соціальних гарантій, визначених Законом України «Про прожитковий мінімум». Відповідач по справі не має власного житла, іншого нерухомого майна, транспортних засобів, земельних ділянок, прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративними правами не володіє, не здійснює підприємницьку діяльність, має лише одне джерело прибутку, а саме неофіційну заробітну плату у розмірі 5000 грн., находиться на утриманні батьків пенсіонерів за якими здійснює постійний догляд. 05 червня 2019 року Новобаварським районним судом м. Харкова було видано судовий наказ № 639/3707/19, яким з відповідача — ОСОБА_4 — стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу щомісячно. Зазначений судовий наказ є чинним, не скасований та підлягає виконанню у встановленому законом порядку. Наявність чинного судового наказу фактично створює ризик подвійного стягнення аліментів, що є неприпустимим та порушує баланс прав і обов`язків сторін. У відповідача відсутня будь-яка заборгованість по сплаті аліментів.
В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, пояснила що старшим державним виконавцем Холодногірсько-Новобаварського району ВДВС було закінчено виконавче провадження на підставі судового наказу Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.06.2019 року. Постанова від 14.07.2025 року мотивована тим, що заборгованість по аліментам відсутня станом на 14.09.2024 року. Виконавче провадження з примусового виконання судового наказу від 05.06.2019 року припинено. Саме з цих підстав позивачка і звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів.
Представник відповідача в судовому засіданні частково заперечував проти позовних вимог, вважав заявлену суму в розмірі 15000 грн. надмірною та не обґрунтованою, такою, що не відповідає майновому стану сторін, у зв`язку з чим вважав, що аліменти в розмірі 5000 грн. не буде для відповідача тягарем. Просив також врахувати, що відповідач наразі сплачує аліменти на утримання повнолітньої доньки.
Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який 11.07.2018 року було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова.
В шлюбі сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина зареєстрована і проживає разом із матір`ю, має певні захворювання. За медичним висновком ОСОБА_5 , є дитиною з інвалідністю до 18 років. За індивідуальною програмою ОСОБА_5 призначена реабілітація, як дитині -інваліду.
Сторони проживають окремо один від одного та не підтримують сімейних стосунків. Проживання доньки разом з матір`ю сторонами та їх представниками не спростовувалось. Таким чином, суд вважає встановленим, що неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою. Домовленості щодо участі відповідача в утриманні спільної дитини між сторонами не досягнуто. 
04.06.2019 року Жовтневим районним судом м. Харкова виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини доходів платника аліментів, не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 31.05.2019 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Постановою старшого державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського району ВДВС від 14.07.2025 року було закінчено виконавче провадження на підставі судового наказу Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.06.2019 року.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1 )наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» -кожна дитина має право на рівень достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Батьки або особи, які їх замінюють, несусь відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2026 рік», прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років з 01.01.2026 року складає 3512 грн.
Відповідно ч. ч. 1-3 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Даних проте, що відповідач ОСОБА_4 сплачує аліменти на інших дітей чи непрацездатних батьків, суду не надано, а тому суд вважає, що відповідач має реальну можливість надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання дитини ОСОБА_5 до досягнення нею повноліття.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що обов`язок щодо утримання спільних дітей покладений на обох батьків в рівних частинах.
Позивачкою та її представником до позовної заяви в якості обґрунтування позовних вимог не додано жодних доказів свого майнового стану та матеріального стану відповідача, а тому суд вважає, що розмір аліментів, які визначені позивачкою в твердій грошовій сумі на утримання дитини у розмірі 15000 грн. жодним чином не обґрунтований.
Відповідно ч.ч. 1-3 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття; якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Згідно довідок Пенсійного фонду України Форми ОК-5, ОК-7 відсутні відомості щодо доходів ОСОБА_4 з 2025 року по теперішній час.
Згідно копії акту від 12.02.2024 року встановлено факт здійснення догляду ОСОБА_4 за батьком ОСОБА_6 , який є особою з інвалідністю 1 групи та потребує сторонньої допомоги. Акт складено на підставі звернення особи з інвалідністю від 08.02.2024 року. Мати відповідача ОСОБА_7 , є особою з інвалідністю 3 групи, що підтверджується копією довідки МСЕ.
Відомостей про доходи отримані відповідачем від ТМ «Сонце України», а також понесені позивачкою щомісячні витрати на утримання дитини з інвалідністю до позовної заяви не додано.
Відповідач не надав будь-яких відомостей про свій майновий стан, хоча є безпосереднім розпорядником такої інформації, крім того, відомостей щодо відсутності у нього рухомого та нерухомого майна також не надав.
Зважаючи на те, що аліменти це платіж, спрямований саме на утримання дітей, який повинен бути достатнім для цього, разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дітей в коштах у розмірі, необхідному для їх життєдіяльності, забезпечення достойного рівня життя, який необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, їх гармонійного розвитку, враховуючи рівність обов`язків батьків щодо матеріального утримання дитини, їх потреб, визначений законом мінімальний розмір аліментів та прожитковий мінімум для дітей відповідного віку.
Таким чином, суду під час розгляду справи сторонами та їх представниками не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують дійсний майновий стан кожного із сторін, у зв`язку з чим, суд вважає, що визначений позивачкою розмір аліментів у сумі 15000 грн. на утримання дитини щомісячно є значно завищеним.
Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дітей, сторін, беручи до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку, матеріалами справи не встановлено, що батько дитини має на утриманні інших осіб чи сплачує аліменти, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття.
Посилання представника відповідача на наявність чинного судового наказу від 05.06.2019 року, який був виданий Новобаварським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання двох неповнолітніх дітей, суд до уваги не бере, оскільки дані доводи спростовуються наданими доказами сторони позивача.
Згідно ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Питання щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину, вирішуються відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, позивачі - у справах про стягнення аліментів.
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дитини.
Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору за подання заяви про стягнення аліментів в розмірі 1211,20 грн., який визначений Законом України «Про Державний бюджет на 2025 рік».
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст.ст.5,10-13,81,83,133,141,264-265, 354 ЦПК України, ст.ст.180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, - суд 

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП – НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи з 11.08.2025 року й до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. 
В іншій частині позовних вимог- відмовити.
Рішення в частині стягнення аліментів за 1 місяць підлягає негайному виконанню.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного судупротягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. 

Суддя: